Справа № 399/19/15-ц
Провадження № 2/399/79/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.15 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого-судді Бондаренка Г.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, прокурора прокуратури Онуфріївського району ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївці справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області ( далі - управління ПФУ), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, посилаючись нате, що постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2012 року визнано дії управління ПФУ щодо відмови їй у перерахунку трудового стажу з урахуванням стажу роботи у районах Крайньої півночі неправомірними, зобовязано управління ПФУ здійснити пільгове обчислення її трудового стажу за період з 01.11.1975 року по 01.01.1991 року із застосуванням коефіцієнту 1,5 та здійснити перерахунок та виплату належної їй пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі, починаючи із 17.10.2011 року.

Проте поведінка представників управління ПФУ під час розгляду справи у суді, а також у процесі виконання судових рішень, спонукали її звернутися до суду із вказаним позовом, адже їй, як простій робочій людині, яка наразі є інвалідом першої групи, ще з дня першого призначення пенсії на території України (21.08.2007 року) службові особи управління ПФУ дали зрозуміти, що воная не має для них ніякого значення, і що це не вони їй винні, а вона їм.

Звісно, вона висловилась у збільшеній формі, але ж їй майже два роки у судовому порядку довелося доводити протилежне, а саме, що управління ПФУ повинен у відповідності до закону нараховувати їй пенсію, і не мінімальну, а належну.

Майже 20 років вона працювала у районах Крайньої Півночі, заробивши належний стаж та відповідно гідну пенсію. Однак, управління ПФУ, проігнорувавши вимоги закону, призначило їй мінімальну пенсію у розмірі 410 грн., яка кардинально відрізнялася від тієї, що була їй вперше призначена у Російській Федерації, де вона проживала на час призначення пенсії.

2

У зв'язку із тим, що їйі станом на 2007 рік було дуже складно пересуватися у зв'язку із хворобою, її інтереси за довіреністю представляв її чоловік - ОСОБА_5. Починаючи із 2007 року, він оббивав пороги управління ПФУ, намагався довести, що їй невірно нараховують пенсію, однак, як показали судові рішення по її справі, службові особи управління ПФУ його обманювали, переконували, що вони вірно нараховували їй пенсію.

Відновлювати справедливість їй довелося майже два роки і то завдяки тому, що вона звернулася за допомогою до фахівців у галузі права. У судовому засіданні було встановлено, що службові особи управління ПФУ, знали, які закони слід застосовувати, однак, норми права вони умисне трактували на свою користь, щоб не виплатити їй належну пенсію.

Найгірше те, що працівники управління ПФУ знали, що вона є інвалідом першої групи, не може самостійно пересуватися, їй необхідні значні кошти на лікування, однак продовжували гнути свою лінію.

Вважає, що цими діями управлінням ПФУ їй заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних переживаннях та хвилюваннях через приниження її гідності, потурання її законних прав, постійному нервовому напруженні через нестачу грошових коштів і яку вона визначила в розмірі 50 000 гривень.

В судовому засіданні, що відбулось 25.02.2015 року, представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_6 позов підтримала, пославшись на обставини, викладені у позові.

В судовому засіданні представник управління ПФУ ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що діями управління ПФУ позивачці моральна шкода заподіяна не була і пояснив, що зазначена вище постанова суду надійшла на виконання до управління ПФУ в серпні 2013 року. Перерахунок пенсії позивачки здійснено за період з жовтня 2011 року по грудень 2013 року в грудні 2013 року, а доплата до пенсії на підставі перерахунку в сумі 1465 грн. 28 коп. здійснена в січні 2014 року. З січня 2014 року позивачці виплачується пенсія виплачується в розмірі, визначеному з урахуванням пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі.

Державна казначейська служба України належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, але її представник до суду не прибув, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутність не подав.

В судовому засіданні прокурор Приліпко Г.А., діючи в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що представник позивачки не довів заподіяння позивачці моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, прокурора та дослідивши матеріали справи, судом дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

3

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 107 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлює, що Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Судом встановлено, що постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2012 року, яка набрала законної сили 04.07.2013 року, визнано дії управління ПФУ щодо відмови позивачці у перерахунку трудового стажу з урахуванням стажу роботи у районах крайньої півночі неправомірними, зобовязано управління ПФУ здійснити пільгове обчислення трудового стажу позивачки за період з 01.11.1975 року по 01.01.1991 року із застосуванням коефіцієнту 1,5 та здійснити перерахунок та виплату належної їй пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі, починаючи із 17.10.2011 року.

а. с . 3,4

Із пояснення представника управління ПФУ ОСОБА_2 видно, що зазначена вище постанова суду надійшла на виконання до управління ПФУ в серпні 2013 року. Перерахунок пенсії позивачки здійснено за період з жовтня 2011 року по грудень 2013 року в грудні 2013 року, а доплата до пенсії на підставі перерахунку в сумі 1465 грн. 28 коп. здійснена в січні 2014 року.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Обставини щодо незаконності дій та рішень суб'єкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України у Онуфріївському районі стосовно ОСОБА_4 Н В. встановлені постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2012 року, яка набрала законної сили, тому доказуванню не підлягають.

4

Суд вважає, що діями працівників управління ПФУ, що виразилися у відмові позивачці у перерахунку трудового стажу з урахуванням стажу роботи у районах Крайньої півночі, тривалому невиконанні зазначеної вище постанови суду позивачці завдано моральної шкоди, оскільки позивачка є інвалідом першої групи і зазначені дії працівників управління ПФУ призвели до порушення її нормальних життєвих звязків, докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя.

З цих же підстав суд не бере до уваги посилання представника ПФУ та прокурора на те, що представник позивачки не довів заподіяння позивачці моральної шкоди.

Враховуючи обставини справи, вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню 1500 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

На підставі Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 1167, 1173 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1500 ( одної тисячі пятсот) гривень.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги дане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області Г.К. Бондаренко