Справа № 505/5476/15-ц
Провадження № 4-с/505/22/2015
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16.12.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ Одеської області від 09.11.2015 року про відмову у відкритті провадження,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ Одеської області від 09.11.2015 року про відмову у відкритті провадження.

Скаргу обгрунтовано тим, що підставо для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було зазначено невідповідність виконавчого листа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність ІПН боржника.

Скаржник вважає, що вказана постанова є незаконною, просить суд поновити строк для оскарження даної постанови та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, в своїй скарзі просив її розгляд проводити без його участі.

Головний державний виконавець Нуждіна Наталія Михайлівна в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, від ВДВС Котовського МРУЮ надійшло заперечення, в якому просили скаргу залишити без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення вимог з наступних підстав.

11.11.2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області, було винесено рішення по справі № 505/4164/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати. На підставі вказаного рішення за заявою ОСОБА_1 видано виконавчий лист №505/4164/14-ц від 30.01.2015 рок.

Вказаний виконавчий лист ОСОБА_1 було здано на виконання до ВДВС Котовського МРУЮ, однак постановою державного виконавця Котовського МРУЮ Одеської області від 09.11.2015 року відмовлено у відкритті провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній ідентифікаційний номер боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Тобто, предметом судового розгляду згідно Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання на всій території України. Примусове виконання судового рішення покладено на державну виконавчу службу і здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.32 ч.2 Конституції України, ст.302 ч.1 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну, зокрема відомості про ідентифікаційний номер або номер та серію паспорта боржника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, що узгоджується із висновком Верховного Суду України, який викладено у постанові від 25.06.2014 року по справі №6-62цс14.

Крім цього, статтями 214 215 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, а також зміст рішення суду, проте вказані норми не містять вимоги щодо необхідності зясування відомостей про ідентифікаційний номер або номер та серію паспорта боржника.

В ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи зазначені обставини, враховуючи вимоги ст. 14 ЦПК України про обовязковість судових рішень, суд приходить до висновку, що доводи скаржника про визнання дій державного виконавця незаконними і скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.11.2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги заяви про зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, зважаючи на межі судового розгляду, суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково, оскільки розглянувши скаргу судом досліджено законність відмови у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника, проте інші питання щодо можливості відкриття виконавчого провадження судом не досліджувались, оскільки не порушувались у скарзі, а тому суд вважає необхідним зобовязати державного виконавця повторно вирішити питання щодо відкриття провадження зважаючи на висновки, які викладено у мотивувальній частині ухвали суду.

Враховуючи, що постанову державного виконавця скаржником отримано лише 06.12.2015 року у зв'язку із перебуванням на заробітках, а також у зв'язку із тим, що оскаржувана постанова направлялась ОСОБА_1 не за адресою фактичного проживання, вказаною в заяві про відкриття виконавчого провадження, а за місце реєстрації, суд вважає, що скаржником з поважних причин пропущено строк для подання скарги, а тому підлягає поновленню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 18, 24, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, ч. 3 ст. 95, 103, 209-210, 223, 293, 294, 383, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.11.2015 року.

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ Одеської областізадовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ Одеської області Нуждіної Наталії Михайлівни щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.11.2015 року, яку винесено за виконавчим листом №505/4164/14-ц від 30.01.2015 року, який видано Котовським міськрайонним судом Одеської області неправомірними.

Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.11.2015 року, яку винесено державним виконавцем ВДВС Котовського МРУЮ Одеської області Нуждіною Наталією Михайлівною за виконавчим листом №505/4164/14-ц від 30.01.2015 року, який видано отовським міськрайонним судом Одеської області скасувати.

Зобовязати державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ Одеської області Нуждіну Наталію Михайлівну повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №505/4164/14-ц від 30.01.2015 року, який видано отовським міськрайонним судом Одеської області, враховуючи висновки, які викладено у мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.П. Драгомерецька