АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/8279/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1167/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта АТ «Дельта Банк» Антонюк І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ „Дельта Банк" на ухвалу Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до АТ „Дельта Банк" про стягнення боргу за договором банківського вкладу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись із вказаним позовом ОСОБА_2 зазначав, що 18.03.2014 року між ним та відповідачем укладено Договір банківського вкладу (депозиту) „Найкращий з любов'ю on-line" №082 з терміном дії до 14.09.2014 року включно. Однак, після закінчення терміну дії договору позивачу було відмовлено у виплаті вкладу та відсотків, а тому останній просив суд винести рішення, яким стягнути на його користь з АТ „Дельта Банк" 7 044,41 доларів США, а також витрати на правову допомогу у розмірі 6 500 грн.

В ході розгляду справи представник АТ „Дельта Банк" подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду з підстав передбачених п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року відхилено клопотання представника АТ „Дельта Банк" Антонюк І.В. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до АТ „Дельта Банк" про стягнення боргу за договором банківського вкладу.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зокрема: ст. 17, п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України, а також ст.ст. 1, 5, 6 Закону України „Про третейські суди". Апелянт зазначає, що суд помилково вважав, що на спірні правовідносини поширюється Закон України „Про захист прав споживачів", оскільки ці правовідносини регулюються главою 71 ЦК України та Законом України „Про банки та банківську діяльність". Не враховано судом і п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції". Крім того, не взято до уваги п.п. 18.1, 18.7 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ „Дельта Банк", які є невід'ємною частиною договору.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримала і просить її задовольнити.

Інші учасники процесу до суду не з»явилися, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо

судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Згідно з абз. 5 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (ст. 17 ЦПК) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим пред'явлення позову до суду за наявності такого договору не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (ст. ст. 121, 122 ЦПК), за винятком передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК обов'язку суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника АТ «Дельта Банк» щодо залишення позову ОСОБА_2 на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що договір сторін про передачу справи на розгляд до третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом порушеного права.

Так, статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таке ж положення відображено у ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання щодо залишення без розгляду позову АТ «Дельта Банк» з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, не є порушенням норм процесуального права і, разом з тим, не є підставою для позбавлення відповідача права на захист порушених прав, свобод та інтересів, оскарження судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської конвенції прав людини.

А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального і процесуального права є безпідставними.

Також, колегія суддів вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що правовідносини, які склалися між ОСОБА_2 та відповідачем не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» спростовуються положеннями чинного законодавства.

Так, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду з зазначеним позовом в порядку захисту прав споживача банківської послуги.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать ті, що виникають, зокрема із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Положеннями ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін.

Характер фінансово-кредитних відносин, стороною в яких є фізична особа, а також використані у Законах «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни: споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів».

Згідно з положеннями п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 313, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу АТ „Дельта Банк" відхилити.

Ухвалу Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Швець О.Д. Справа: №22ц/792/1167/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: ухвала