Провадження №6/521/363/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участі державного виконавця Койчевой О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 погоджене з начальником Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань громадянином ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Койчева О.Ф. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань громадянином ОСОБА_3

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що на виконанні у першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-4660/2007 виданий Малиновським районним судом м. Одеси 21.11.2007 року про стягнення з ОСОБА_3 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 20.04.2007 року до 18.06.2018 року та виконавчий лист № 2-2415/11 виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 10.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.12.2011 року до 09.08.2026 року.

28.03.2008 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконанням виконавчого листа № 2-4660/07 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 21.11.2007 року про стягнення з ОСОБА_3 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_1.

22.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконанням виконавчого листа № 2-2415/11 виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 10.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки ВДАР при ГУМВС України в Одеській області боржник зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно нерухоме майно, на праві приватної власності за боржником, не зареєстровано.

З довідки Держкомзема м. Одеса вбачається, що земельна ділянка, на праві приватної власності, за боржником не зареєстровані.

Згідно довідки ДПІ Малиновського району м. Одеса розрахункові рахунки в установах банків за боржником відкритими не значаться.

Як повідомляє УПФУ у Малиновському районі м. Одеси боржник, як отримувач пенсії, на обліку не перебуває, записи про місце праці відсутні.

Згідно довідки Одеського міського центру зайнятості боржник на обліку не перебуває.

Державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Станом на теперішній час, боржником вимоги виконавчого документу № 2-4660/07 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 21.11.2007 року про стягнення з ОСОБА_3 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконано. Розмір заборгованості станом на 01.06.2015 року в твердій грошовій сумі становить 57686,25 грн. та виконавчого документу №2-2415/11 виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 10.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_2, розмір заборгованості станом на 01.06.2015 року в твердій грошовій сумі становить 30096,32 грн.

На даний час виконавчі провадження тривають та не закриті, судові рішення не виконані.

Просить суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНН НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 А кв.2 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань.

В судовому засіданні державний виконавець Койчева О.Ф. підтримала подання про обмеження у праві виїзду гр.. ОСОБА_3 за межі України, та просила його задовольнить.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України - до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону встановлено, що таке обмеження може бути застосоване, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

З наведених норм вбачається, що підставою для обмеження боржника у праві виїзду за кордон є вчинення ним дій, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду. З обєктивної сторони «ухилення від виконання зобовязань» це такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в його листі від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Беручи до уваги вказані розяснення вищої судової інстанції країни та норми законів щодо обовязковості доведення обставин ухилення від виконання рішення суду, судом при розгляді подання державного виконавця встановлено, що в суд не представлено доказів вжиття державним виконавцем всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення, зокрема, заходів щодо встановлення наявності у боржника рухомого майна, транспортних засобів, зясування можливих місць отримуваних доходів, в тому числі як моряка, працедавця боржника, доказів, які б свідчили, що боржник дійсно своїми активними діями ухиляється від сплати аліментів, а також не долучено копію паспорта боржника - громадянина України.

Також суду не надано доказів які б давали підстави вважати, що боржник виїхав, або має намір виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання з метою ухилення від сплати аліментів, а також те, що не застосування таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, чинне законодавство та міжнародні правові акти гарантують право кожному громадянину вільно виїжджати за межі своєї країни.

Так, згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В судовому засіданні державний виконавець Койчева О.Ф. зазначила, що за інформацією повідомленою ОСОБА_5, боржник працює матросом на іноземному судні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 за професією моряк, що підтверджено посвідченням особи моряка АВ 302585.

Виїзд за межі України це професійна діяльність ОСОБА_3, його джерело для існування, іншого заробітку у нього немає. Позбавлення ОСОБА_3 права на роботу, застосоване до нього судом у вигляді обмеження у праві виїзду за кордон суперечить конституційній гарантії права на працю, передбаченого ч. 1 ст. 43 Конституції України та вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України, яка передбачає індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Крім того, виїзд за кордон України на роботу може бути способом погашення заборгованості по аліментами.

Матеріали справи не містять даних, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду, шляхом залишення території України.

Із документів, наданих до подання не вбачається, що боржника взагалі повідомлено про існування вищезазначених виконавчих проваджень. Суду також не було надано документи на підтвердження того, що було здійснено вихід держаного виконавця на місце проживання боржника.

За таких обставин, державним виконавцем не доведено, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду, шляхом залишення території України, а заборона виїзду ОСОБА_3 за кордон в зв'язку з виконанням його обов'язків по роботі порушує не тільки його конституційне право на вільне пересування, а й порушує його конституційне право на роботу за фахом та отримання доходів. В свою чергу, законом не передбачено право державного виконавця звертатися до суду з поданням про заборону боржнику працювати за кордоном.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 погоджене з начальником Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань громадянином ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: