Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.09.2015 року по справі № 1387/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення заборгованості.

Сторони в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.10.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 607/32-194,відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 162 200,00 грн.

Крім цього, 09 жовтня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», ОСОБА_1та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 607/32-194/1, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язалася перед ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту.

11 вересня 2015 р.Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в складі третейського судді Ярошовця В.М.було прийнято рішення по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу в розмірі 254 118,21 грн., а також витрати, пов'язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 2 941,18 грн.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду є, зокрема, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Третейські угоди щодо розгляду спорів, пов'язаних з виконанням умов кредитного договору безпосередньо у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків викладені сторонами у п. 6.2 Кредитного договору та п. 4.2 договору поруки.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р. зазначену норму закону було доповнено пунктом 14, відповідно якого третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Даний закон набрав чинності 12.03.2011 р.

Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення боргу постановлено 11 вересня 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно п. п. 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; а споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Як убачається із укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору, його предметом є надання банком позичальнику кредиту (грошових коштів) для задоволення особистих потреб позичальника як споживача. Отже цей кредит у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даними договором під час його укладення і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Верховним Судом України також викладена правова позиція 04.11.2015 року у справі № 6-2074цс15 у якій зазначено про те, що у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», який набрав чинності 12.03.2011 року, на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів поширюється заборона на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Враховуючи наведене, заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 14 ч. 1 ст. 6, п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди», ст.. 209-210, 389-9, 389-10, 389-11 ЦПК України, суд -

У х в а л и в :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовити.

Роз'яснити, що після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі виконавчого листа спір між сторонами може бути вирішеним судом у загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 15 днів з дня її постановлення судом.

Суддя: