Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц /778/6278/15
головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

Панкеєва О.В.,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_6 про визнання кредитного договору удаваним в частині зазначення позичальника з моменту його укладання, про визнання позичальником,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_6, зазначивши, що 19 вересня 2006 року між ним та АППБ «Аваль» укладено кредитний договір № 014/17-22/2337-70, за яким йому було надано кредит в розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 14% річних строком на 120 місяців по 19.09.2016 року. У забезпечення повернення кредитних коштів між Банком на ОСОБА_7 19.09.2006 року укладено договір іпотеки, предметом якої була належна ОСОБА_7 однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Проте позивач вважає укладений між ним та Банком кредитний договір удаваним в частині зазначення його позичальником, оскільки кредит в розмірі 30 000 доларів США був отриманий на прохання ОСОБА_6 зі згоди на це працівників банку. Одразу після отримання кредитних коштів він передав їх ОСОБА_6, який розпорядився ними на свій розсуд, віддав їх для повернення боргу ОСОБА_4.

Вказані обставини встановлено вироком Бердянського міськрайонного суду від 14.01.2015 року відносно ОСОБА_6, якого було засуджено за ст. 358 ч. 1 КК України.

На тій підставі, що кредитний договір в частині зазначення позивальника був підробленим, усі дії позичальника виконував ОСОБА_6, про що було відомо працівникам Банку, він же написав йому, ОСОБА_5, та матері ОСОБА_7 (ОСОБА_7) розписку, де гарантував повернення Банку цього кредиту.

Позивач просив суд визнати кредитний договір удаваним в частині зазначення позичальника з моменту його укладення, визнати позичальником за цим кредитним договором ОСОБА_6.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року позов задоволено.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Визнаючи кредитний договір між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 удаваним в частині зазначення позичальника з моменту його укладання тапозичальником за цим кредитним договором ОСОБА_6, суд обгрунтовно виходив із його доведеності матеріалами справи та непропущення строку позовної давності таких позовних вимог.

З матеріалів справи мається кредитний договір №014/17-22/2337-70 від 19.09.2006р., укладений між АППБ „Аваль" і ОСОБА_5, за яким останньому надано кредит в розмірі- 30 000 доларів США зі сплатою 14% річних строком по 19.09.2016 року.

Однак вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2015 року, який набрав законної сили 30.01.2015 року, за яким засуджено ОСОБА_6 за ч.1 ст. 358 КК України, з пояснень ОСОБА_6 слідує, що 19.09.2006 року за проханням останнього його знайомий ОСОБА_5 в АППБ „Аваль" отримав кредит у сумі - 30 000 доларів США, які після чого передав йому, ОСОБА_6. У нього були фінансові зобов"язання перед ОСОБА_8, які він намагався вирішити за допомогою цього кредиту /а.с.13/. Також у цьому вироку зазначено, що ОСОБА_6 не заперечував, що отримання кредиту ОСОБА_5 було ініційовано саме ОСОБА_6 для наступного повернення боргу ОСОБА_4/ а.с.15 /.

За ч. 3 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В матеріалах справи маються копії позовів ПАТ „Райффазен Банк Аваль" від 18.06.2012 року та 25.03.2014 року до ОСОБА_6 про визначення останнього відповідачем та стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином за цим кредитним договором, які були заявлені при розгляді вищевказаної кримінальної справи та залишилися судом без розгляду при постановленні обвинувального вироку ОСОБА_6, що свідчить про визнання Банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 боргу за вказаним кредитним договором саме за ОСОБА_6./ а.с.22-24 /.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сукупність вищевказаних доказів, які не підлягають повторному доказуванню свідчать про доведеність заявлених ОСОБА_5 позовних вимог у цій справі.

Також в в якості речових доказів при засуджені ОСОБА_6 за вищевказаним вироком зазначалося ксерокопія розписки від 21.12.2008 року, за текстом якої ОСОБА_6 вказував, що усі зобов"язання по цьому кредиту та проценти платив він і усю відповідальність за отриманий кредит відноситься на нього, а також гарантував погашення кредиту в банку Аваль, отриманого під залог нерухомості. При цьому оригінал вказаної росписки було досліджено судом у судовому засіданні / а.с.15, 21 /.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_5 відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.

Доводи відповідача про неправильне застосування норм матеріального права не можуть бути прийняті до уваги, бо суперечать висновкам суду у цій справі та правовій позиції Верховоного Суду України від 16.01.2012 року, викладеній у справі № 6-89цс11 щодо застосування норм матеріального у справах з подібними правовідносинами.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: