Справа № 301/1961/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя у сторін не склалося, оскільки відповідач систематично влаштовував сварки, не піклувався про підтримання нормальних стосунків на основі взаємоповаги одне до одного, не дбав про матеріальне забезпечення сімї та виховання дітей, ухилявся від виконання сімейних та батьківських обовязків. Його ставлення до сімї та дітей призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, подальше його збереження та спільне життя сторін є неможливим, оскільки суперечитиме інтересам позивачки, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати.

Під час шлюбу у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що сторони в черговий раз припинили сімейні відносини три місяці тому через систематичні сварки та непорозуміння, що виникають між ними. Причиною сварок є поведінка відповідача, який протягом всього сімейного життя зневажливо ставився до позивачки та дітей, не поважав інших членів сімї, не дбав про матеріальне забезпечення сімї. У 2013 році позивачка вже зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак, відповідач обіцяв змінити свою поведінку, тому позивачка, намагаючись зберегти шлюб, просила залишити позов без розгляду. Однак, поведінка відповідача не змінилася в кращий бік, навпаки, сварки стали виникати частіше. Три місяці тому, після чергової сварки, вона покинула позивача і остаточно вирішила розірвати шлюб. З тих пір сторони разом не проживають, спілкуються тільки з приводу виховання дітей. Відновлювати сімейні відносини з відповідачем не бажає, примирення з відповідачем вважає неможливим. Просила розірвати шлюб і не надавати додаткового строку для примирення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав, що припинення сімейних відносин між сторонами носить тимчасовий характер, він намагався примиритися з позивачкою, однак, його спроби налагодити відносини позитивних результатів не дали. Вважав, що їх шлюб ще можливо відновити, тому просив повторно надати строк для примирення три місяці.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

З метою збереження шлюбу сторонам надавався строк для примирення два місяці (а.с. 22), який позитивних наслідків не дав: сторони не примирилися.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав, що припинення сімейних відносин між сторонами носить тимчасовий характер, вважав, що їх шлюб ще можливо відновити, тому просив повторно надати строк для примирення три місяці.

З пояснень позивачки вбачається, що сторони припинили сімейні відносини три місяці тому через систематичні сварки та непорозуміння, що виникають між ними протягом всього сімейного життя. З тих пір сторони разом не проживають, відновлювати сімейні відносини з відповідачем позивачка категорично не бажає, вважає примирення з відповідачем неможливим. Заперечувала проти надання додаткового строку для примирення.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Під час шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже є повнолітнім, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки позивачка не бажає проживати з відповідачем у шлюбі, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі у виді 487,20 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с. 2).

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, ч. 3 ст. 105, 110 ч.1, 112 СК України, ст.ст. 11, 15, 88 ч.1, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 25 травня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Іршавської райдержадміністрації Закарпатської області за актовим записом №20 розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських