АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Гаращенко Д.Р., Кравець В.А.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу в частині, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що 30 грудня 2014 року між сторонами був укладений договір № 001541 фінансового лізингу, за яким позивач мав отримати у фінансовий лізинг автомобіль Nissan Juke 1.6 CVTSE (FA-8B) білого кольору, вартістю 220 000 грн. На час укладання цього договору відповідач запевнив позивача про наявність такого автомобіля і можливості передачі його позивачу на умовах укладеного сторонами договору.

30 грудня 2014 року позивач сплатив 44 000 грн., що складало 20% вартості лізингу, проте у січні 2015 року відповідач повідомив про відсутність вільного такого автомобіля та запропонував виплатити 50 % від нової вартості предмету лізингу в розмірі 406 340 грн.

Положеннями пункту 12.11 вищевказаного Договору передбачено, що у випадку розірвання цього Договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.

Зазначаючи, що п. 12.11 ст. 12 вищевказаного Договору суперечить п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати недійсним вказаний пункту договору фінансового лізингу № 001541 від 30 грудня 2014 року в частині тексту: «в такому випадку Комісія за організацію даного Договору Лізингоодержувачу не повертається». (а.с. 1-34, 61-65)

Відповідач проти позову заперечував. (а.с.46-49, 70-73)

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року, із врахуванням ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року про виправлення описки, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. (а.с.85, 87-90)

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на неправильне встановлення обставин, неправильне дослідження та оцінку доказів, що на думку апелянта є підставою для скасування оскаржуваного рішення. (а.с.92-96)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був сповіщений під особистий підпис про що у справі є докази. (а.с.117)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року між сторонами був укладений договір фінансового лізингу № 001541, за п. 1.1 якого Лізингодавець (ТОВ «Лізингова компанія «Еталон») узяв зобов'язання придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно ( предмет лізингу визначений у п. 3.1 цього Договору), а Лізингоодержувач (ОСОБА_1) зобов'язувався прийняти предмет Лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. (а.с.8-22)

За п.п. 3.1, 3.2 цього Договору, позивач мав отримати у фінансовий лізинг автомобіль Nissan Juke 1.6 CVTSE (FA-8B) білого кольору, вартістю 220 000 грн.

За п.п. 4.2.10, 4.4.1, 4.4.2, розділами 11 і 12 цього Договору, Лізингоодержувач був зобов'язаний у випадках і порядку, встановлених даним Договором, повернути Лізингодавцю предмет Лізингу в стані, в якому він переданий Лізингоодержувачу у користування, з урахуванням нормального зносу або, за погодженням з Лізингодавцем достроково сплатити платежі, та мав право набути право власності на предмет Лізингу в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України.

За п. 7.2 Договору сторони визначили строк лізингу, який починається з дати передачі автомобіля та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту прийому-передачі автомобіля.

Положеннями пункту 12.11 вищевказаного Договору передбачено, що у випадку розірвання цього Договору Лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі Предмета Лізингу, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку Комісія за організацію даного Договору Лізингоодержувачу не повертається.

30 грудня 2014 року позивач сплатив 44 000 грн., що складало 20% вартості лізингу. (а.с.23)

Згідно з ст.1, ч. 1 ст. 2, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16 грудня 1997 року N 723/97-ВР(із змінами), ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені у статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України), а отже, з цього договору правових наслідків наступати не може, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 укладав оспорюваний договір як фізична особа та не є фізичною особою - підприємцем, що знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Договір фінансового лізингу автомобіля від 30 грудня 2014 року № 001541 укладений сторонами у простій письмовій формі і нотаріально не посвідчувався, а тому є нікчемним через недотримання в момент його підписання вимог ст.ст. 220, ч. 2 ст. 799 ЦК України. За таких обставин визнання оспорюваного положення п. 12.11 вищевказаного Договору недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав, що оспорюваний пункт договору не суперечить положенням п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нормам ЦК України.

Такий висновок районного суду колегія суддів визнала помилковим, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові проте з інших підстав.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу в частині.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Д.Р.Гаращенко

В.А.Кравець

Справа № 22-ц/796/9621/2015

Унікальний номер 757/2320/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Гладун Х.А.

Доповідач Левенець Б.Б.