У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», Міністерства доходів і зборів України, головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області про стягнення страхового відшкодування за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 27 січня 1993 року вона перебуває з Державною податковою службою у Львівській області у трудових відносинах, працюючи на посаді заступника начальника управління оподаткування та контролю окремих об'єктів і операцій - начальника відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість Головного управління Міндоходів у Львівській області. Як посадова особа органів державної податкової служби, вона підлягає загальнообов'язковому державному особистому страхуванню відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України № 349 від 3 червня 1994 року «Про затвердження порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби». Під час виконання своїх службових обов'язків вона втратила працездатність у зв'язку із захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 847280 від 1 лютого 2012 року, відповідно до якої їй встановлено третю групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Відповідно до довідки від 27 лютого 2012 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, ОСОБА_3 встановлено 40% втрати професійної працездатності. Для отримання страхового відшкодування позивач звернулась до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та надала всі відповідні документи, однак отримала відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з тим, що страхові платежі, призначені для здійснення страхових виплат, повністю використані. З огляду на зазначене, просила позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_3 78 388,80 грн страхового відшкодування. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що захворювання та інвалідність сталися під час виконання службових обов'язків, позивачем здійснено всі дії, необхідні для виплати їй страхового відшкодування, і страхова компанія зобов'язана провести виплату страхових сум за страховим випадком, так як заборгованості Державної податкової службою України перед страховою компанією з перерахування страхових внесків не встановлено, тому відмова у проведенні страхової виплати є незаконною.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що з 27 січня 1993 року ОСОБА_3 перебуває з Державною податковою службою у Львівській області у трудових відносинах, працюючи на посаді заступника начальника управління оподаткування та контролю окремих об'єктів і операцій - начальника відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Під час перебування у трудових відносинах з Державною податковою службою у Львівській області ОСОБА_3 була застрахована відповідно до статті 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

29 жовтня 2012 року між Державною податковою службою України таприватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» укладено договір про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України, за умовами якого останнє зобов'язувалося у 2012 році надати послуги з обов'язкового соціального страхування посадових осіб органів державної податкової служби України, зазначені в Порядку та умовах обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 1994 року № 349, а Державна податкова служба України - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з довідкою до акта огляду Львівського обласного центру МСЕК від 1 лютого 2012 року ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 27 лютого 2012 року ОСОБА_3 встановлено 40% втрати професійної працездатності.

Згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. Причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я); професійне захворювання та ін.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну податкову службу України» посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Вирішуючи спір і стягуючи на користь позивача суму страхового відшкодування, тобто фактично визнаючи захворювання та інвалідність позивача страховим випадком, суд першої інстанції на зазначені норми закону уваги не звернув; всупереч вимогам статей 60, 212 ЦПК України не з'ясував питання, чи є інвалідність позивача такою, що настала саме у зв'язку із виконанням нею службових обов'язків, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з пунктом 1 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, обов'язкове державне особисте страхування посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Страховик не відповідає за зобов'язаннями держави, а держава - за зобов'язаннями страховика (стаття 41 Закону України «Про страхування»).

Пунктом 10.2 договору страхування установлено, що зобов'язання виконавець (приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА») з виплати страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися у проміжок часу з 3 серпня 2008 року по 31 грудня 2012 року або до повного виконання страховиком вимог пункту 6.3.8 цього договору.

За змістом пункту 6.3.8 договору виконавець зобов'язаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання сплачених страхових платежів, визначених пунктом 3.1 цього договору, а саме ціни договору, яка складає 3 768 394 грн, про що повідомити замовника.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що виконавець прийняв від позивача документи на страхові виплати, вважали ці дії визнанням випадку страховим. Такий помилковий висновок призвів до неповного з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вимогам статей 212-214 ЦПК України, суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення ПАТ «УАСК «АСКА» про відсутність підстав для виплати страхової суми позивачу, так як випадок не є страховим, а такі обставини підлягають встановленню, не перевірив докази, надані відповідачем на підтвердження цих доводів.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права уваги не звернув і передчасно залишив рішення суду без змін.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення на підставі частини другої статті 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» задовольнити частково.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П.Гончар

Судді: В.І.Амелін Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко Д.О.Остапчук