АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5991/15 Справа № 196/216/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Ремеза В.А.,

за участі секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 23 лютого 2009 року вона, в присутності ОСОБА_4, в будинку №63-б, що знаходиться по вул.Піонерська в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, написала розписку ОСОБА_3 про те, що позичила у нього 80 000 грн., які зобов'язалася повернути 23 березня 2009 року. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 до неї про стягнення боргу задоволено в повному обсязі. Стягнуто з неї на користь ОСОБА_3 80 000 грн. боргу, 1 000 грн. річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 810 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 81 930 грн. В рішенні суду зазначено, що вона позовні вимоги не визнала, пояснила, що гроші у ОСОБА_3 не позичала, а позичила ОСОБА_4, яка позичила не 80 000 грн., а 40 000 грн. ЇЇ попросила написати розписку про те, що вона позичила гроші у ОСОБА_3 80 000 грн. Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року визнано ОСОБА_4 винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року залишено без змін. Згідно ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набув законної сили є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Підставою для пред'явлення позову стали нові обставини, встановлені вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року, тому просила договір позики, укладений 23 лютого 2009 року між нею та ОСОБА_3 у вигляді розписки на суму 80 000 грн., визнати недійсним.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 23 лютого 2009 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 80 000 грн., строком до 23 березня 2009 року, про що позивачем була складена відповідна розписка (а.с.6).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 80 000 грн. боргу, 1 000 грн. річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 810 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього - 81 930 грн. (а.с.7, 8).

Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року ОСОБА_4 визнано винною за ст.190 ч.3 КК України. Позовні вимоги ОСОБА_2 на суму 80000 грн. задоволено у повному обсязі і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 80000 грн. боргу (а.с.9-12).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року залишено без змін (а.с.13-17).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України, належить вчиняти в письмовій формі.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідачів, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Отже, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинні довести навмисне цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину.

З матеріалів справи вбачається, згідно розписки, укладеної 23 лютого 2009 року, спірні договірні цивільно-правові відносини щодо взяття грошових коштів в борг виникли між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Звернувшись з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що договір позики був укладений нею під впливом обману, у звязку з чим просила суд визнати його недійсним (а.с.2-5).

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами позивач написала власноручно розписку про отримання позики від ОСОБА_3 в сумі 80 000 грн. (а.с. 6).

Позивач вказала кошти ОСОБА_3 передав не їй, а ОСОБА_4 і в сумі не 80000 грн., а в сумі 40 000 грн. (а.с.2-5)

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винною за ст.190 ч.3 КК України (а.с.9-12).

З кримінальної справи провадження №1/443/65/2012 за обвинуваченням ОСОБА_4 по ст. 190 ч.3 КК України вбачається, ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою та просила визнати її цивільним позивачем та стягнути суму боргу з ОСОБА_4 (т.2 а.с.190 кримінальної справи).

Позовні вимоги Костенко І.М. за цивільним позовом у даній кримінальній справі на суму 80 000 грн. було задоволено у повному обсязі і стягнуто з Цегельник Т.В. на користь Костенко І.М. 80 000 грн. боргу (а.с.9-12).

Отже, вказаним вироком суду суму за борговою розпискою у розмірі 80 000 грн. було стягнуто із ОСОБА_4 саме на користь ОСОБА_2 (а.с. 9-12, 13-17).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді