Справа № 703/3166/13-ц
УХВАЛА

"18" березня 2015 р. Смілянський міськрайонний суд Черкської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

при секретарі Кочетковій І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

10 червня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором б/н від 22 серпня 2005 року, оформленим у вигляді заяви про відкриття рахунку і надання перерахованих послуг. Згідно з позовною заявою, ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджуючи, що ОСОБА_4 станом на 29 березня 2013 року має заборгованість за кредитом в сумі 4354 грн. 62 коп. і за процентами в сумі 16159 грн. 40 коп., банк просив стягнути з відповідачки заборговані суми, а також 500 грн. штрафу (фіксована складова) і 1025 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова).

14 жовтня 2013 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог. Стверджуючи, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 22 липня 2008 року по справі № 2-1061/2008 з ОСОБА_3 було стягнуто 4354 грн. 62 коп. заборгованості за кредитом і 1380 грн. 03 коп. заборгованості за процентами, позивач просив стягнути з відповідачки 14779 грн. 37 коп. заборгованості за процентами, а також 500 грн. штрафу (фіксована складова) і 1025 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 14 жовтня 2013 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 листопада 2013 року, позов було задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду було встановлено, що в позовній заяві, в т.ч. після уточнення позовних вимог, не зазначено підстав і періоду нарахування штрафу, а копія довіреності представника позивача ОСОБА_5, який підписав позовну заяву, не була посвідчена належним чином. Ухвалою від 18 лютого 2015 року суд надав позивачу строк для усунення цих недоліків.

На виконання ухвали суду позивач 4 березня 2015 року подав датовану 3 березня ц.р. позовну заяву, в якій (як з самого початку) просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в сумі 4354 грн. 62 коп. і за процентами в сумі 16159 грн. 40 коп., а також 500 грн. штрафу (фіксована складова) і 1025 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова).

В цей же день представник позивача подала заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій просила задоволити позовну заяву і заяву про уточнення позовних вимог. Однак, як зазначено вище, заява про уточнення позовних вимог від 14 жовтня 2013 року і позовна заява від 3 березня 2015 року містять різні позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11, ч. 4 ст. 60 ЦПК України суд не може виносити рішення, керуючись припущенням, що зміст позовних вимог позивачем викладено в заяві від 14 жовтня 2013 року.

Оскільки в нарадчій кімнаті виникла додаткова потреба встановлення обставин справи, керуючись ч. 2 ст. 195, ст.ст. 169, 209, 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити судовий розгляд справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Викликати в судове засідання представника позивача для особистих пояснень по суті позову.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Компанієць