Провадження №2/522/9467/15
22 грудня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Івченка В.Б.,
при секретарі Школа О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, Другого Київського ВДВС Одеського управління юстиції, Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,
ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що вищезазначений автомобіль підлягає звільненню з-під арешту оскільки згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
В даному випадку, по-перше: право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 21.06.2007 року, а постанови про накладення арешту та оголошення розшуку були винесені у 2010-2015 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Юрiєм Степановичем .
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати заочне рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20.10.2011 року.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
В судовому засіданні встановлено, що право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 21.06.2007 року, а постанови про накладення арешту та оголошення розшуку були винесені у 2010-2015 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Юрiєм Степановичем .
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення зпід арешту.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно зпід арешту.
Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення в вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» та ч. 1,2 ст. 589 ЦК України визначено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушеним зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна зпід арешту.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що вищезазначені арешти, накладені Другим Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, Другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції унеможливлюють виконання рішення Іванівського районного суду Одеської області ухваленого 20.10.2011 року №2-613/11, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, Другого Київського ВДВС Одеського управління юстиції, Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України та ст.ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, Другого Київського ВДВС Одеського управління юстиції, Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_3