Дата документу 02.07.2015
Справа № 501/164/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Іллічівської міської Ради Одеської області про встановлення факту належності спадкодавцеві спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, в якому просять встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 26 червня 2014 року, земельної ділянки площею, 3,44 га, яка розташована на території Пасатської сільської Ради Балтського району Одеської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №669740, зареєстрованого 19 березня 2008 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі №002 кадастровий номер: :01:001:0023, житлового будинку, що розташований в селі Пасат Балтського району Одеської області, що належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 лютого 1997 року державним нотаріусом Балтської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим №761, 1/5 частини квартири №12 в будинку №14, що розташований за адресою Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Г.Сталінграда, яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Іллічівською міською Радою Одеської області 11.01.2001 року (а.с.5-7).

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони звернулись до державної нотаріальної контори міста Іллічівська Одеської області, де їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки згідно свідоцтва про смерть значиться прізвище спадкодавця «Лісовський», а в державному акті на право власності на земельну ділянку та свідоцтві на квартиру та договорі купівлі-продажу житлового будинку значиться прізвище «Лисовський». У звязку з цим, позивачі, вбачаючи спір про право, звернулися до суду саме з позовом, який просять задовольнити в повному обсязі (а.с.5-8).

В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на безпідставність, та порушення позивачами положень ст.114 ЦПК України (а.с.35-36).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 26 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.19).

Як вбачається з довідки про місце проживання, свідоцтва про право на спадщину за законом, державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу будинку, свідоцтва про право власності на житло, ксерокопії паспорту померлого, прізвище померлого зазначено як «Лисовський» (а.с.18, 20, 21, 24, 26).

Згідно листів нотаріуса ОСОБА_5 позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки в згідно свідоцтва про смерть значиться прізвище «Лісовський», а в державному акті на право власності на земельну ділянку та свідоцтві на квартиру та договорі купівлі-продажу житлового будинку значиться прізвище спадкодавця значиться як «Лисовський» (а.с.8-10,67-137).

Згідно з п.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Частиною 4 статті 256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, отримавши відмову нотаріуса, позивачі відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» мали право звертатися до суду за захистом свого порушеного права шляхом визнання права власності на спадкове майно або подання заяви за правилами окремого провадження саме про належність правовстановлюючого документу.

Отже суд приходить до висновку, що предметом спору є речові права померлого, а вимоги позивачів за своїм змістом зводяться до визначення об'єму таких прав.

Оскільки положеннями ст.16 ЦК України не передбачено захист прав позивачів шляхом встановлення фактів належності померлому речових прав на нерухоме майно, а саме земельної ділянки, житлового будинку, частини квартири, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та зазначає, що за таких обставин позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Іллічівської міської Ради Одеської області про встановлення факту належності спадкодавцеві спадкового майна відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя