Справа № 296/5703/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого-судді Адамовича О.Й.

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.;

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт проживання його та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі №10 по вул. Довженко у будинку №62 в м. Житомирі з березня 1991 року по 05.01.2015 рік. та визнати за ним, як спадкоємцем четвертої черги право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 05.01.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з березня 1991 року він разом з ОСОБА_4 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1. Вели домашнє господарство разом, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки. 05.01.2015 року ОСОБА_4 трагічно загинула, після її смерті відкрилася спадщина. Оскільки він проживав з померлою однією сім'єю більше 5-ти років, він згідно ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу.

07.04.2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, однак для прийняття спадщини необхідно в судовому порядку довести факт проживання з спадкодавцем.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, вказав, що хоча зареєстрований за іншою адресою, однак більше 20 років проживав в квартирі однією сім'єю з ОСОБА_4 Інших спадкоємців немає.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача щодо позову не заперечила, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду.

Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, а також покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся з даним позовом та вказав, що з березня 1991 року по 05.01.2015р. він та ОСОБА_4, 1964р.н. проживали однією сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1. Впродовж всього періоду спільного проживання були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство.

Стосунки між позивачем та ОСОБА_4 були довірливими, ґрунтувалися на повазі один до одного та взаємодопомозі. Дітей не мали.

05.01.2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Оскільки близьких родичів у померлої не було, після її смерті всі витрати з поховання здійснив позивач, що підтверджується наданими суду квитанціями та накладними.

З паспорта позивача серії ВМ №755456 виданого 26.06.1999р. Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області вбачається, що він з 18.06.1999 року був зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, власником якої була ОСОБА_4, а з 13.09.2011 року зареєструвався у квартирі АДРЕСА_2, власником якої також була ОСОБА_4 (а.с. 12, 21-22, 43-45).

Хоча з 2011 року позивач був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично проживав з ОСОБА_4 в АДРЕСА_3. Факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 близько 20 років підтверджується довідкою ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» від 14.01.2015 року №72 (а.с.7) та актом ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» від 13.01.2015 року (а.с.8).

Крім того, факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім'єю підтверджується письмовими доказами у справі, зокрема привітальними листівками з новим 2001 роком та з новим 2002роком (а.с. 33, 34), спільними фотграфіями, а також показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Зокрема свідок ОСОБА_6 вказав, що з 1997 року був знайомий з ОСОБА_4 та ОСОБА_1, оскільки проживав по сусідству в кв.№9 по вул.Довженка, 62, товаришували сім'ями, разом проводили час.

Свідок ОСОБА_7 вказала, що є сусідкою позивача з 1992 року, з ОСОБА_4 знайома з того самого часу. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю, мали гарні стосунки.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що дружила з ОСОБА_4 з 1999 року. З того часу знає позивача як чоловіка ОСОБА_4, разом відпочивали. Свідку відомо, що позивач з ОСОБА_4 прожили однією сім'єю більше 20 років, мали спільний побут, кошти.

Свідкам про наявність інших спадкоємців не відомо.

З отриманих судом від приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу ОСОБА_5 матеріалів спадкової справи №08/2015, яка відкрилась після смерті 05.01.2015р. ОСОБА_4 вбачається, що станом на 09.07.2015р. заяву на прийняття спадщини було подано лише ОСОБА_9 Відомості про інших спадкоємців відсутні (69-85).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що інших спадкоємців немає.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

В абзаці 1 пункту 21 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт проживання з спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.256 ЦПК України, який набрав чинності з 01.01.2005 року, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Тому, суд може прийняти рішення про встановлення факту спільного проживання лише щодо обставин, які існували з 01.01.2005року.

Таким чином, позов підлягає задоволенню щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі №10 по вул. Довженко у будинку №62 в м. Житомирі з 01.01.2005 року по 05.01.2015 рік.

Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше п'яти років є підставою для визнати за ОСОБА_1, як спадкоємця четвертої черги право на спадкування після смерті ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, керуючи ст. ст. ст. ст. 10, 14, 30, 60, 61, 88, 208, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі №10 по вул. Довженко у будинку №62 в м. Житомирі з 01.01.2005 року по 05.01.2015 рік.

Визнати за ОСОБА_9, як спадкоємцем четвертої черги право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 05.01.2015 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович