Провадження № 4с/200/67/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за скаргою ОСОБА_1 на дії виконуючого обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересовані особи - виконуючий обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що в Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист від 28.12.2006 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття на користь матері ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. У зв"язку з його заборгованістю по сплаті аліментів постановою державного виконавця від 21.02.2014 року було накладено арешт на все належне йому нерухоме майно. Станом на 01.05.2015 року його заборгованість по сплаті аліментів складала 27 945 грн. 80 коп., яка була ним погашена 29.05.2015 року, що підтверджується квитанціями. 29.05.2015 року він звернувся до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про скасування арешту, накладеного на все належне йому нерухоме майно? мотивуючи свою заяву тим, що його заборгованість по сплаті аліментів погашена і він має постійне місце роботи. На вказану заяву в.о. начальника Бабушкінського ВДВС 04.06.2015 року надано йому відповідь, якою йому відмовлено у знятті арешту з належного йому майна з посиланням на ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", також йому було запропоновано звертатися до суду з заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна.

Заявник посилається на те, що вважає вказану відмову безпідставною та такою, що порушує його права та інтереси, накладення арешту на все належне йому майно було вмотивовано існуючою на час винесення постанови заборгованістю, яка на теперішній час погашена. Він має роботу, з 01.05.2015 року працює в Кредитній спілці «Взаємний кредит» на посаді системного адміністратора з окладом 1220,00 грн., а відтак його аліментні зобов»язання будуть виконуватися належним чином. В зв»язку з його зайнятістю по роботі він попросив свою мати ОСОБА_5 отримати лист-відповідь Бабушкінського ВДВС від 04.06.2015 року, фактично вказаний лист був отриманий нею 08.06.2015 року. Однак, як з»ясувалося потім, його мати, не розуміючи юридичного значення своїх дій, на прохання державного виконавця Піхун А.В. поставила дату отримання постанови 04.06.2015 року. Відтак, зважаючи, що він отримав лист Бабушкінського ВДВС від 04.06.2015 року 08.06.2015 року, він з поважних причин пропустив 10-денний строк, встановлений ЦПК України для оскарження дій державного виконавця.

Посилаючись на зазначене, заявник просить поновити йому строк для подання до суду даної скарги, визнати незаконними дії (бездіяльність) виконуючого обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 та зобов»язати винести постанову про зняття арешту з всього належного йому нерухомого майна.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав.

В судовому засіданні представник Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вважала скаргу необгрунтованою та просила відмовити у її задоволенні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вважала скаргу необгрунтованою та просила відмовити у її задоволенні.

В судове засідання ОСОБА_2 не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши осіб, які з"явилися, розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 1017/14, В14-111/14, номер за ЄДРВП: 41035903 по виконанню виконавчого листа № 2-4720/06, суд дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Законом України «Про виконавче провадження» визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно до ч.1, 2 ст.2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавця, визначені цим Законом та які у відповідності до ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" зобов"язані вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень та неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.12.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2-4720/06 про щомісячне стягнення з ОСОБА_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття на користь матері ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи стягувати з 12.10.2006 року.

27.11.2013 року державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 41035903 з виконання вказаного виконавчого листа № 2-4720/06.

У зв"язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.02.2014 року склала 23 306,95 грн., постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 21.02.2014 року було накладено арешт на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно в межах суми боргу із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, в межах суми боргу.

Судом встановлено, що станом на 01.05.2015 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів склала 27 945 грн. 80 коп. Вказана заборгованість була погашена ОСОБА_1 29.05.2015 року, що підтверджується відповідними квитанціями від 29.05.2015 року, поясненнями в судовому засіданні ОСОБА_3 та представника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

29.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про скасування арешту, накладеного на все належне йому нерухоме майно? посилаючись на те, що його заборгованість по сплаті аліментів погашена, він має постійне місце роботи і має можливість в подальшому сплачувати аліменти. Разом з заявою від 29.05.2015 року про скасування арешту з майна ОСОБА_1 була надана до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції довідка № 70 від 28.05.2015 року, що підтверджує те, що він працює в Кредитній спілці «Взаємний кредит» на посаді системного адміністратора з 01.05.2015 року з окладом 1220,00 грн. на місяць.

На вказану заяву в.о.начальника Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 04.06.2015 року за вих. № 0314/9169/14 була надана ОСОБА_1 письмова відповідь, якою було відмовлено у знятті арешту з належного йому майна з посиланням на положення ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", також йому було запропоновано звертатися до суду з заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна.

Суд вважає неправомірною бездіяльність виконуючого обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо нездійснення заходів по скасуванню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2014 року, винесеної державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 при виконанні виконавчого листа № 2-4720/06, виданого 28.12.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно до ч. 2 цієї статі - державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 цієї статті - порядок стягнення аліментів визначається законом. Згідно до ч.2 даної статті - у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно до ч. 2 цієї статті - арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.3 ст. 57 даного Закону - постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно до ч.2 цієї статті у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.3 даної статті - з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно до ч.4 ст. 60 даного Закону - у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ч.5 даної статті - у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до вищевказаної постанови державного виконавця від 21.02.2014 року арешт майна боржника ОСОБА_1 був застосований державним виконавцем в зв»язку з наявністю на час винесення постанови заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів та для забезпечення виконання рішення суду.

Разом з цим, в зв»язку з погашенням ОСОБА_1 29.05.2015 року у повному обсязі заборгованості із сплати аліментів, наявністю у нього постійного місця роботи, виконання рішення суду про стягнення аліментів відповідно до виконавчого листа №2-4720/06 підлягає виконанню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а зокрема ст.74, а саме шляхом надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів) боржника у вказаному у виконавчому листі розмірі.

Зважаючи на викладене, відмова в.о. начальника Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 у скасуванні арешту на належне заявникові майно за відсутністю передбачених Законом підстав та при відсутності у нього заборгованості по сплаті аліментів, наявність вищевказаної постанови державного виконавця від 21.02.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження перешкоджає ОСОБА_1 користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право на що передбачено ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України.

В обгрунтування заперечень проти скарги представник Бабушкінського ВДВС та ОСОБА_3 в судовому засіданні посилалися на те, що у випадку скасування постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 може бути продане належне йому нерухоме майно, він може звільнитися з місця роботи, що може унеможливити в майбутньому виконання рішення суду про стягнення аліментів у випадку можливої наявності в подальшому у боржника заборгованості по сплаті аліментів. Разом з цим, суд вважає дані доводи необґрунтованими та такими, що не є підставою для відмови у задоволенні даної скарги, оскільки арешт був накладений на майно боржника в зв»язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів, яка вже погашена в повному обсязі, а вказані доводи ґрунтуються лише на припущеннях, що не відповідає положенням ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Також, є необґрунтованими доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 після погашення заборгованості знову має заборгованість по сплаті аліментів за травень та червень 2015 року, оскільки з матеріалів дослідженого в судовому засіданні виконавчого провадження вбачається, що не сплата аліментів за вказаний період відбулася в зв»язку із допущеною помилкою державним виконавцем, а саме - направленням ним постанови про стягнення звернення на заробітну плату заявника для сплати аліментів за іншою адресою, ніж розташоване підприємство, де працює ОСОБА_1

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та як зазначено вище, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає необхідним визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо нездійснення заходів по скасуванню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2014 року, винесеної державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 при виконанні виконавчого листа № 2-4720/06, виданого 28.12.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, та скасувати вказану постанову від 21.02.2014 року із зняттям арешту з майна ОСОБА_1 та зняття заборони його відчуження.

У скарзі заявник та в судовому засіданні його представник просили поновити заявнику строк для подання до суду даної скарги, посилаючись на те, що в зв»язку з зайнятістю по роботі ОСОБА_1 попросив свою мати ОСОБА_5 отримати лист-відповідь Бабушкінського ВДВС від 04.06.2015 року. Фактично вказаний лист був отриманий нею 08.06.2015 року, проте, як з»ясувалося згодом, його мати, не розуміючи юридичного значення своїх дій, на прохання державного виконавця Піхун А.В. поставила дату отримання постанови 04.06.2015 року. Зважаючи на те, що він отримав лист Бабушкінського ВДВС від 04.06.2015 року 08.06.2015 року, він з поважних причин пропустив 10-денний строк, встановлений ЦПК України для оскарження дій державного виконавця, який просив поновити. В судовому засіданні представник Бабушкінського ВДВС - державний виконавець Піхун А.В. не заперечувала проти наведених заявником обставин отримання його матір"ю у Бабушкінському ВДВС копії листа від 04.06.2015 року.

У відповідності до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зважаючи на вищевстановлені обставини, з урахуванням того, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в десятиденний строк з дня отримання вказаного листа, суд вважає, що заявником строк для подання скарги до суду пропущений з поважний причин, а тому він підлягає поновленню.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення скарги, відповідно до ст. 388 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 210, 383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії виконуючого обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2.

Визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов"язки начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо нездійснення заходів по скасуванню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2014 року, винесеної державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 при виконанні виконавчого листа № 2-4720/06, виданого 28.12.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2014 року, винесену державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 при виконанні виконавчого листа № 2-4720/06, виданого 28.12.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1, ік. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зняттям арешту з майна ОСОБА_1, ік. НОМЕР_1, та заборони його відчуження.

Стягнути з Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо увалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Кудрявцева