Справа №751/5932/15-ц
Провадження №6/751/2072/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 05.05.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 05.05.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4).

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішення третейського суду, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що спірні правовідносини регулюються Законом України Про захист прав споживачів, а тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ч.1.ст 6 Закону України Про третейські суди, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Крім того, вказує, що рішення винесене з порушенням норм чинного законодавства України. Зокрема, справа не була підвідомча третейському суду, він не брав участь у судовому засіданні, а тому не скористався правами, наданими Регламентом третейського суду, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором проведено не вірно, є упередженим, необґрунтованим, містить грубі математичні помилки.

Заявник у судове засідання не зявився, про день та час проведення розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник заінтересованої особи ПАТ Альфа-Банк в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 389-4 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів в справі, оскільки неявка осіб не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи третейського суду №1431-2/426/15, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз 05.05.2015 року суддею Веремій Т.М. по справі за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення боргу було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ Альфа-Банк були задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованість на суму 470 114,02 грн (а.с.5-6 даної справи, а.с.38-39 третейської справи).

Суд, виходячи із змісту ст.51 Закону України Про третейські суди та рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2008 від 10.01.2008 року, вважає, що з метою захисту прав та інтересів сторін органами правосуддя, якими не є третейські суди, заяву сторін необхідно вирішувати по суті.

Частиною третьою статті 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених Законом.

Судом встановлено, що предметом кредитного договору №490073396 від 29.05.2008 року є надання банком позичальнику кредиту в сумі 27 516,06 доларів США, строком користування до 29.05.2015 року, зі сплатою процентів в розмірі 14,99% річних, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений цим Договором строк та виконати інші зобовязання за цим договором в повному обсязі. Цільове призначення кредиту за цим договором - придбання транспортного засобу (а.с.7).

Пунктом 11 даного кредитного договору зазначено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації Всеукраїнський фінансовий союз. Сторони домовились, що якщо одна із Сторін письмово не наполягають на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, у спорі, який був розглянутий третейським судом, за захистом свого порушеного права звернувся банк, позичальник ОСОБА_1 в суд про захист прав як споживача послуг, які надає Банк, до третейського суду не звертався.

Відповідно до п. 3 постанови № 5 Пленуму № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду, України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем.

Тобто, в даному випадку є визначальним статус особи, яка звертається за захистом своїх прав до третейського суду.

Отже, банк не є споживачем, а тому його звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до третейського суду не може вважатись спором щодо захисту прав споживачів, оскільки підставами позову є невиконання умов договору, а не порушення Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначене узгоджується з правовим висновком ВСУ у справі за № 6-50цс12 від 06.06.2012 року.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суд» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до ст..6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» доповнено п.14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у том числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Посилання заявника ОСОБА_1 на те, що третейське застереження, яке наявне в кредитному договорі суперечить Закону України «Про третейські суд», не заслуговує на увагу, оскільки на час укладення кредитного договору (29.05.2008 року), тобто на момент виникнення спірних правовідносин, Закону України «Про третейські суди» не містив заборони на укладення третейської угоди.

У відповідності до ст. 6 Закону України Про третейські суди, суд вважає, що спір, по якому винесено рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації Всеукраїнський фінансовий союз від 05.05.2015 року у справі №1431-2/426/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підвідомчий третейському суду.

Відповідно до положень ст.5 Закону України Про третейські суди спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Оскільки третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. Суд вважає, що третейська угода, укладена між ПАТ Альфа- Банк та ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 12 Закону України Про третейські суди, ст.ст. 203, 228 ЦК України.

Склад третейського суду, яким було ухвалене оскаржуване рішення від 05.05.2015 року, відповідав вимогам ст.ст. 16, 17, 18, 19 Закону України Про третейські суди, Положенню та Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз.

Рішення третейського суду, на думку суду, не виходить за межі третейського розгляду, оскільки при розгляді справи судом не були порушені вимоги ст.ст. 526, 546, 549-552 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був стороною, а саме відповідачем по справі, йому надсилалась вимога про дострокове погашення кредиту (а.с.29 третейської справи), копія позовної заяви та розрахунок заборгованості, копія ухвали про початок розгляду третейської справи від 20.04.2015 року та копія оскаржуваного рішення (а.с.38-40 третейської справи). Як вбачається із матеріалів третейської справи ОСОБА_1 28.04.2015 року отримав копію ухвали про початок розгляду справи та 12.05.2015 року особисто отримав копію рішення (а.с.41,42).

Враховуючи відсутність доведених заявником, у встановленому ЦПК України порядку підстав для оскарження та скасування рішення третейського суду, вичерпний перелік яких встановлений ст. 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 05.05.2015 року у третейській справі №1431-2/426/15 задоволенню не підлягає, а вищезазначене рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 197, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд, -

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 05.05.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 05.05.2015 року у справі №1431-2/426/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. В. Маслюк