Справа № 569/2423/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання Дадичиній Н.О.

за участі представника

позивача - адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, звернувшись в лютому 2015 року до суду з позовною заявою, а в липні того ж року - із заявою про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до чергового перегляду інвалідності, встановленої йому (позивачу) органами МСЕК, - до 01 липня 2017 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є непрацездатним - визнаний інвалідом ІІ групи загального захворювання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки отримуваної ним державної соціальної допомоги не вистачає на оплату постійного підтримуючого лікування, спрямованого на покращення стану психічного здоровя. Стверджує, що відповідач, який доводиться йому батьком, може надавати матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку ухиляється від її надання, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримала та з мотивів, наведених в позовній заяві й у заяві про збільшення розміру позовних вимог, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та в обґрунтування заперечень свого довірителя пояснила, що наявність у позивача другої групи інвалідності не є перешкодою для його працевлаштування. Зазначила, що нарівні з батьком позивача зобовязана утримувати й мати, з якою позивач проживає і яка є працездатною. Представник пояснила, що її довіритель також є працездатним, однак не має постійної роботи, обмежуючись тимчасовими заробітками (доходами). При цьому, на його утриманні перебуває малолітня дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_4 підтримує подружні стосунки з матірю своєї дитини - ОСОБА_5, з якою проживає в незареєстрованому шлюбі.

Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

На підставі поданих сторонами та досліджених в судовому засіданні письмових доказів (копій документів) судом встановлено, що відповідач є батьком позивача, з матірю якого вони розірвали шлюб ще 2001 року (а.с.2, 3).

З 2011 року ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра в комунальному закладі Рівненський обласний центр психічного здоровя населення Рівненської обласної ради з приводу порушень психіки, у звязку з чим був визнаний інвалідом ІІ групи загального захворювання, є непрацездатним у звичайних умовах виробництва, а інвалідність йому встановлена (продовжена) на строк до 01 липня 2017 року (а.с.9, 10, 32). Позивач отримує державну соціальну допомогу як інвалід ІІ групи (а.с.8), при цьому несе відповідні грошові витрати на своє лікування, що слідує з доданих до позову копій рецептів лікаря та копій фіскальних чеків аптечних закладів (а.с.4 - 7, 33 - 39).

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, однак ніде не працевлаштованим, принаймні документальних даних про своє місце роботи та (або) інші джерела доходів ОСОБА_4 суду не надав. Разом з тим, на утриманні відповідача перебуває малолітня дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с.24), яку він також зобовязаний утримувати.

Виходячи з наведених норм сімейного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, оскільки позивач не обґрунтував розмір аліментів, який просить стягнути з відповідача, не обґрунтував дійсну потребу в матеріальній допомозі, адже в рівній мірі з батьком сина зобовязана утримувати і працездатна матір, при цьому суд також враховує, що через свій майновий та сімейний стан відповідач не може надавати своєму старшому непрацездатному синові матеріальну допомогу на час інвалідності ОСОБА_3, тобто до 01.07.2017 р.

Судових витрат, понесених відповідачем, у справі немає. Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п.п.3, 9 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, ч.4 ст.88, ст.ст.212 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: