АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/8813/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Фролова І.В.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та скасування нотаріальної дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області, і з врахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати неправомірними дії підполковника вн. сл. Домбровського Є.С., в. о. начальника Київського СІЗО управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області по посвідченню довіреності від 02 березня 2012 року, яка зареєстрована за номером 28; скасувати дію, що прирівнюється до нотаріальної, вчинену підполковником вн. сл. ДомбровськимЄ.С., в.о. начальника Київського СІЗО управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області по посвідченню довіреності від 02 березня 2012 року, яка зареєстрована за номером 28, та вилучити з журналу довіреностей запис про реєстрацію довіреності від 02 березня 2012 року за реєстраційним номером 28.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 02 березня 2012 року в.о. начальника Київського СІЗО управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, підполковником вн.сл. Домбровським Є.С., було посвідчено довіреність на представництво його інтересів ОСОБА_5 Вважає, що вчинення посвідчення такої довіреності здійснено з порушенням вимог законодавства, адже вчинено без погодження судді Печерського районного суду м. Києва, у провадженні якого перебувала кримінальна справа за його обвинуваченням. Крім того, ним не було подано до адміністрації Київського СІЗО заяви про посвідчення довіреності на представництво його інтересів ОСОБА_5 У посвідчувальному написі відсутній запис про встановлення особи довірителя та перевірки його дієздатності. Вважає, що уповноваження іншої особи на вчинення сімейних прав є неможливим, адже такі права тісно пов'язані з особою довірителя. Крім того, довіреність не була зареєстрована в реєстрі для реєстрації заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, а занесена лише до журналу реєстрації Довіреностей Київського СІЗО за реєстраційним номером 28 від 02 березня 2012 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Представник Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області в апеляційній скарзі, вказуючи про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали свою апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній, та визнали апеляційну скаргу представника відповідача, вважаючи її обгрунтованою.

Представник третьої особи заперечувала проти апеляційних скарг сторін, вважаючи рішення законним.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого судового рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про нотаріат» до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються: довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів.

Згідно п. 1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого Постановою КМУ від 15 червня 1994 року №419, начальники слідчих ізоляторів посвідчують заповіти і довіреності осіб, узятих під варту, та засуджених, стосовно яких вирок суду не набрав законної сили, за погодженням з посадовою, службою особою чи органом, у провадженні яких перебуває справа.

Судом встановлено, що 02 березня 2012 року підполковником вн.сл. Домбровським Є.С., в.о. начальника Київського СІЗО управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м.Києві та Київській області було посвідчено довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_5

ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що однією з підстав його позовних вимог є те, що на дату посвідчення Довіреності, а саме 02 березня 2012 року, в.о. начальник Київського СІЗО Домбровський Є.В. не мав у наявності листа-погодження №1-859/11 від 01 березня 2012 року Печерського районного суду м. Києва, тому при посвідченні вказаної довіреності порушив п.1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого Постановою КМУ від 15 червня 1994 року №419.

Як вбачається із копії листа Печерського районного суду м. Києва, за підписом судді Царевич О. І., № 1-859/11 від 01 березня 2012 року, Печерський районний суд м. Києва погодив посвідчення Начальником Київського слідчого ізолятора № 13 довіреності на представництво інтересів підсудного ОСОБА_1 ОСОБА_5 Зазначений лист отриманий Київським СІЗО 02 березня 2012 року за вх. № 2353к.

Отже, Печерським районним судом м. Києва 01 березня 2012 року було погоджено посвідчення довіреності на уповноваження ОСОБА_1 ОСОБА_5 на вчинення дій, пов'язаних з розірванням шлюбу та аліментами на дитину. Лист Печерського районного суду м. Києва було отримано Київським СІЗО 02 березня 2012 року, тобто на дату посвідчення довіреності СІЗО було відомо про наявність вказаного погодження.

За таких обставин, доводи позивача ОСОБА_1 про те, що посвідчення довіреності Начальником Київського слідчого ізолятора № 13 відбулося без відповідного погодження із Печерським районним судом м. Києва, не відповідають дійсності.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він власноруч заяви на ім'я начальника Київського СІЗО про посвідчення його довіреності на ім'я ОСОБА_5 не писав, не заслуговують на увагу.

Із приєднаної до матеріалів справи заяви позивача від 07 лютого 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 було підписано заяву на ім'я судді Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., у провадженні якої перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1, з проханням погодити Начальнику Київського слідчого ізолятора Державної пенітенціарної служби Україні посвідчення довіреності, що видається ним на ім'я ОСОБА_5 До цієї заяви було додано текст вказаної довіреності (а.с.81).

Позивачем також підписано Заяву про реєстрацію його довіреності на ім»я ОСОБА_5 та дублікату довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.36-37).

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що заяву на ім'я судді Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., заяву про реєстрацію його довіреності і саму довіреність було підписано не ОСОБА_1

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що визнання позову адміністрацією Київського СІЗО, що викладене у листі від 20 січня 2015 року № 16-728, з приводу помилкового посвідчення 02 березня 2012 року довіреності, наданій ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_5, не ґрунтується на законі, а доводи представника відповідача не є об'єктивними та такими, що відповідають дійсності, а відтак не є беззаперечними доказами по справі у розумінні вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Відсутність реєстрації інформації щодо передачі заяви позивача до Печерського районного суду м. Києва у журналах кореспонденції та матеріалах особової справи, не слугує підставою для скасування дії щодо посвідчення довіреності, прирівняної до нотаріальної, оскільки не спростовує саму обставину здійснення такої передачі.

Крім того, як видно з пояснень третьої особи, на час заяви подачі позивачем заяви до Печерського районного суду м. Києва, остатнього відвідував захисник, який міг подати до суду заяву позивача.

Довіреність, видана позивачем, за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим ст.ст.237, 245 ЦК України.

Згідно Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого Постановою КМУ від 15 червня 1994 року №419, в.о. начальника Київського СІЗО Домбровський С.В. під час посвідчення довіреності встановив особу ОСОБА_1 та перевірив його цивільну дієздатність у порядку, передбаченому законом.

У довіреності ОСОБА_1 від 02 березня 2012 року чітко прописана мета оформлення довіреності та права представника, підпис ОСОБА_1 був завірений Домбровським Є.С, про що зроблений запис в кінці документу «Довіреність підписав гр. ОСОБА_1 в моїй присутності».

Вказане свідчить про та, що видача позивачем довіреності на ім'я ОСОБА_5 була вільною й відповідала його внутрішній волі. Позивачем ОСОБА_1 не приведено суду будь-яких переконливих доводів, які б свідчили про порушення його прав представником відповідача при посвідченні вказаної довіреності, своїм правом на скасування даної довіреності він не скористався.

Посилання позивача на відсутність у самій довіреності запису про те, що "Особу його встановлено, дієздатність перевірено", не є підставою для її скасування, адже фактично всі дії були здійснені Домбровським Є.С. у відповідності до законодавства України щодо посвідченні довіреностей.

Та обставина, що довіреність від 02 березня 2012 року була зареєстрована в журналі реєстрації довіреностей Київського слідчого ізолятора із внесенням реєстраційного запису за № 28 від 02.03.2012 року, а не в реєстрі для реєстрації заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, не є підставою для визнання неправомірними дій в.о. начальника Київського СІЗО та скасування цієї довіреності.

Як видно з письмових пояснень представника відповідача, реєстр для реєстрації заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, порядок створення і введення якого визначений наказом Міністерства юстиції України від 31.10.2006 року № 83/5 "Про затвердження форми реєстру для реєстрації заповітів та довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, посвідчувальних- написів на них на зразків цих документів" в 2012 році в Київському СІЗО не вівся, його ведення розпочато у 2015 році.

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що посвідчення в. о. начальника Київського СІЗО управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області Домбровським Є. В. довіреності ОСОБА_1 від 02 березня 2012 року, якою останній уповноважив ОСОБА_5 на вчинення від його імені дій, здійснено у відповідності до вимог законодавства, а тому судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводів, які б спростовували висновки суду, апеляційна скарга позивача та апеляційна скарга представника відповідача не містять.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді