Справа № 522/6144/15-ц
Провадження №2/522/5589/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього суму страхового відшкодування з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь термін прострочки у розмірі 11471,98 грн., 3% річних у розмірі 108,80 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 1560,71 грн., моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. та судові витрати за допомогу адвоката у сумі 1000,00 грн.

При цьому позивач посилається на те, що 13.09.2013 р. в м. Одесі, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ХОНДА АККОРД», д/н НОМЕР_3, порушила правила дорожнього руху в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «ХОНДА АККОРД», д/н НОМЕР_2, що належить позивачу. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 25.11.2013 р. ОСОБА_2 було визнано винною у скоєні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, на час скоєння ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа та представник позивача, ще у день ДТП, а саме 13.09.2013 р. передали повідомлення про ДТП представнику відповідача, в цей же день останнім було проведено огляд автомобіля позивача та складено протокол огляду. 17.09.2013 р. було повторно проведено огляд автомобіля позивача. У зв'язку з незгодою позивача з висновками експерта відповідача, останнім було запропоновано позивачу провести незалежну експертизу.

20.12.2013 р. за участю представника відповідача, експертом ТОВ «ХАВКА ХОЛДІНГ» Гервасьєвим Г.В. було зроблено огляд пошкодженого автомобіля позивача, 04.01.2014 р. складено калькуляцію дефектів (ремонт) та 08.01.2014 р. було складено експертний висновок, згідно якого розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 12709,62 грн.

Позивач зазначає, що починаючи з дня ДТП відповідач ігнорує усі усні запити позивача про хід розгляду його справи, жодним чином не повідомляв його про терміни виплати страхового відшкодування. Лише 20.08.2014 р. представник відповідача прийняв висновок експерта та заяву про страхове відшкодування.

16.12.2014 р. на картку позивачу відповідачем було перелічено 2991,96 грн.

У зв'язку з тим, що виплачена сума була значно меншою вказаної в заяві про страхове відшкодування та з метою досудового врегулювання спору, позивач 21.01.2015 р. звернувся з письмовим запитом до відповідача з проханням видати ксерокопію страхової справи для ознайомлення. 23.02.2015 р. позивач отримав відповідь з проханням надати конкретний перелік документів, на що 23.02.2015 р. позивач знову звернувся до відповідача. Проте, станом на день звернення до суду відповідач не надав страхову справу та уникає від роз'яснення причини її ненадання та невиплати суми у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що відповідач зобов'язаний окрім виплати суми страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції за весь термін прострочки сплати, здійснити виплату 3% річних, пені та відшкодувати моральну шкоду.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, оголосивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 25.11.2013 р. у справі №405/9885/13-ц, ОСОБА_2, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вищезазначена постанова набрала законної сили 05.12.2013 р.

Під час розгляду в судовому засіданні вказаної адміністративної справи судом встановлені обставини, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування під час розгляди даної цивільної справи, а саме те, що 13.09.2013 р. о 10.00 год. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Хонда», д.н. НОМЕР_3 в м. Одесі по вул. Середньофонтанська при перестроюванні не надала дорогу автомобілю «Хонда», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався по смузі, на яку вона мала намір перестроюватись, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, у результаті зіткнення, автомобіль «Хонда», д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_5, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №АВ/3741920.

13.09.2013 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення від ОСОБА_2 та сина позивача, який під час ДТП керував автомобілем позивача, - ОСОБА_4, про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 13.09.2013 р. за участю автомобіля «Хонда», д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Хонда», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 16 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України встановлено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» від 01.07.2014 р. № 1961-ІV (далі - Закон України № 1961-ІV від 01.07.2014 р.) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Підпункт 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2014 р. передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно п. 33.3 ст. 3 зазначеного Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

На виконання п. 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» 13.09.2013 р. представником відповідача було проведено огляд пошкодженого автомобіля «ХОНДА АККОРД», д/н НОМЕР_2, що належить позивачу, про що був складений відповідний протокол. 17.09.2013 р. представниками відповідача повторно був проведений огляд автомобіля позивача, про що також було складено протокол огляду.

16.09.2013 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» надало заявку до ТОВ «Експертум-АВЕ» на проведення незалежної експертизи для визначення причин настання страхового випадку та розмірі збитків завданого автомобілю «Хонда» д.н.з ВЕ 5544 ЕІ, під час дорожньо-транспортної пригоди 13.09.2013 р.

Відповідно до Звіту №4402 від 07.10.2013 р. про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку дорівнює 4807,72 грн. з урахуванням ПДВ.

Обставин, які б ставили під сумнів дійсність та правильність вищезазначеного висновку експерта, стороною позивача не зазначено, а у суду відсутні.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

З наданих сторонами доказів вбачається, що лише 20.08.2014 р. позивач подав до відповідача письмову заяву про страхове відшкодування пошкодженого автомобіля «ХОНДА АККОРД», д/н НОМЕР_2.

Твердження позивача щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків пов'язаних з виплатою страхового відшкодування (ігнорування звернень позивача, відмова від прийняття заяви про виплату страхового відшкодування), під час судового засідання не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим суд ставить їх під сумнів, вважає їх недоведеними та не може прийняти їх як підставу для визнання дій відповідача протиправними, тобто як підставу для задоволення позовних вимог.

Згідно абз. 1-3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

08.10.2014 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вх. №12/4306 отримало набравшу законну силу постанову Ленінського район суду м. Кіровоград по справі №405/9885/13-п.

16.12.2014 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт №ЦВ/13/0763 та перераховано страхове відшкодування в розмірі 3007,00 грн. на рахунок вказаний позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №8072 від 12.12.2014 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що висновком №13/О-138 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ХОНДА АККОРД», д/н НОМЕР_2, складеним на його замовлення ТОВ «ХАВКА ХОЛДІНГ» вартість матеріальної шкоди становить 12709,62 грн.

Однак суд не може брати дану обставину, як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у вищезазначеному висновку експерта зазначено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику KTC HONDA ACCORD, р.н. НОМЕР_2, пошкодженого при ДТП 13.09.2013 р., визначено на момент складання висновку. При цьому, слід зазначити, що з моменту ДТП та моменту проведення експертного дослідження минуло більш ніж три місяці, а визначити яким чином зберігався автомобіль після ДТП, чи впливали на цього інші негативні чинники, визначити не є можливим, а висновок експерта даних обставин не відображує.

Суд повинен також звернути увагу на ту обставину, що автомобіль позивача експлуатувався після ДТП, що підтверджується показаннями пробігу зафіксованими у висновку №4402 від 07.10.2013 р. та у висновку №13/О-138 від 08.01.2014 р., що могло призвести до його ще більшого пошкодження та виведення з ладу додаткових деталей.

Крім того, у висновку №13/О-138 від 08.01.2015 р. включена втрата товарної вартості до суми матеріального збитку, що суперечить Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб».

Враховуючи зазначене суд не може брати висновок №13/О-138 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.01.2014 р., як належний доказ вартості матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля «ХОНДА АККОРД», д/н НОМЕР_2.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь термін прострочки у розмірі 11471,98 грн., 3% річних у розмірі 108,80 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 1560,71 грн. безпідставними, необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час дослідження матеріалів справи та наданих доказів, судом встановлено, що позивачем не доведене порушення відповідачем своїх обов'язків щодо здійснення страхового відшкодування, а відтак вини в діях відповідача судом не встановлено, у зв'язку з чим правових підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. у суду також відсутні.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

12.11.2015