провадження № 4-с/760/132/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій Оксани Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

25.06.2015 заявник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій О. В., в якій просив:

1. Визнати дії державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій О. В. щодо винесення постанови ВП №47729225 від 08.06.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними;

2. Скасувати постанову ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві ВП №47729225 від 08.06.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження;

3. Зобов'язати державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій О. В. відкрити виконавче провадження.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що оскарженою постановою заявнику відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом Солом'янського районного суду м. Києва № 2-1516/13 від 26.11.2013 щодо стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь МТСБУ заборгованості в сумі 14 118,70 грн.

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження була відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника.

Заявник вважає, що державний виконавець має право витребувати зазначену інформацію у відповідних органів, тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд скарги без його участі та зазначив, що вимоги скарги підтримує і просив її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 17, 18). Державний виконавець відповідно до вимог частини другої статті 386 ЦПК свого представника до суду не направив.

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Суд встановив, що Солом'янський районний суд м. Києва 26.11.2013 видав виконавчий лист на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2013 у цивільній справі № 2-1564/13 про стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 13 889,30 на відшкодування майнової шкоди та 229,40 грн. судового збору (а.с. 6).

08.06.2015 державний виконавець ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій О. В. виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (а.с. 5).

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження була невідповідність виконавчого документу вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, відсутність індивідуального ідентифікаційного номера стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номера і серії паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Зазначені дії державного виконавця не відповідають вимогам законодавства щодо виконання судових рішень.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 своєї постанови № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» наголошує, що «при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12)».

Частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим пункт 3 частини третьої статті 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Цей висновок щодо застосування норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 у справі №6-62цс14 і враховується судом при розгляді цієї справи відповідно до вимог частини першої статті 360-7 ЦПК.

Стаття 385 ЦПК передбачає, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Суд звертає увагу, що про постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08.06.2015 заявник фактично дізнався 15.06.2015, оскільки її копія була йому надіслана 11.06.2015 (а.с. 7). До суду із зазначеною скаргою заявник звернувся 25.06.2015, тому встановлений цивільним процесуальним законодавством строк не пропустив.

Частина перша статті 387 ЦПК передбачає, що «у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи».

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав (пункт 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014).

Одночасно суд наголошує, що до компетенції суду не належить скасування постанови державного виконавця.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Крім того, суд звертає увагу, що про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду (стаття 389 ЦПК).

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 124, 129 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статтями 383-389 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій Оксани Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій Оксани Вікторівни щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47729225 від 08 червня 2015 року.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій Оксану Вікторівну усунути порушення шляхом вчинення дій щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-1564/13 від 26 листопада 2013 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко