Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/508/15-ц
Провадження 2/483/376/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Казанлі Л.І.

при секретарі Гречці С.Є.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики, -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 21 листопада 2006 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого вона надала останньому у борг грошові кошти в сумі 310000 доларів США, а останній зобов'язався повернути їх до 21 листопада 2013 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконано, просила стягнути з останнього на свою користь вказану суму заборгованості за договором позики.

04 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якій просив визнати недійсним зазначений договір позики як такий, що вчинено під впливом омани, оскільки кошти за цим договором були передані йому під час шлюбно-сімейних відносин із донькою позивачки ОСОБА_3 для придбання майна на спільні кошти.

Ухвалою від 04 червня 2015 року позови об'єднані в одне провадження та залучено ОСОБА_3 в якості співвідповідача.

16 червня 2015 року до початку розгляду справи по суті позивачкою подано заяву про зміну предмету та підстав позову, в якій вона, посилаючись на те, що ОСОБА_2, не виконавши своїх зобов'язань за договором позики, 21 листопада 2013 року склав розписку, якою зобов'язався переоформити на неї квартиру, що належить йому на праві приватної власності, просила визнати за нею право на звернення стягнення шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала, вважаючи вимоги останнього безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив про задоволення вимог за зустрічним позовом, пославшись на недійсність вказаного договору позики.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні первісний позов визнала у повному обсязі, додатково пояснивши, що гроші, які її мати ОСОБА_1 передала відповідачеві, були одержані нею від продажу власного житла та були спрямовані на придбання квартири за умови подальшого переоформлення на її ім'я.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

Як встановлено у судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем 21 листопада 2006 року було укладено договір позики, що підтверджується представленою суду розпискою відповідача, згідно якої останній зобов'язався повернути позивачці борг в сумі 310000 доларів США до 21 листопада 2013 року (а. с. 5).

Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним вище договором позики 21 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_2 склав розписку, за умовами якої у зв'язку із неможливістю повернути суму боргу зобов'язався до 21 листопада 2014 року переоформити на позивачку квартиру АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності.

Вказаний об'єкт нерухомого майна на момент укладення вказаного договору перебував у власності відповідача ОСОБА_2, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням НОМЕР_1 виданим 19 червня 2003 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно зі ст. 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів.

Представлені суду договори позики укладено в письмовій формі, а відтак, згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК Українивідповідають вимогам закону.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факти передачі позивачкою грошових коштів за договором позики ОСОБА_2Г, а також те, що останній, у разі відсутності в нього грошових коштів, зобов'язався погасити заборгованість перед позивачкою шляхом передачі їй у власність належної йому квартири.

Зобов'язання в якому боржник зобов'язаний вчинити одну з двох або кількох дій визнається альтернативним зобов'язанням. Статтею 539 ЦК України визначено порядок виконання альтернативного зобов'язання і передбачено, що боржник має право вибору предмета зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що предметом договору позики були грошові кошти в сумі 310000 доларів США, або ж чітко визначене боржником ОСОБА_2 майно - квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідачка ОСОБА_3, яка на час укладення договору позики перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, визнала позовні вимоги ОСОБА_1 щодо звернення стягнення на майно боржника.

Посилання відповідача на недійсність договору позики як такого, що вчинений під впливом омани суд вважає необґрунтованими, і при цьому виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору було досягнуто згоди щодо усіх істотних його умов, а саме щодо предмета договору, його ціни та строку виконання, обумовлено права та обов'язки сторін за договором та відповідальність у разі порушення його умов. Договір укладено відповідно до вимог щодо форми, які ставляться до договорів даного виду, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, зміст правочину не суперечить вимогам ст.ст. 4, 203 ЦК України.

Під час розгляду справи наявними в справі доказами, які досліджені в судовому засіданні, не встановлено підстав, за яких договір позики від 21 листопада 2006 року, укладений між сторонами, можна вважати недійсними.

Крім того, при підписанні цих договорів відповідач своїм підписом погодився на всі його умови, і оспорив його лише після звернення ОСОБА_1 з позовом про виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

Відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, а тому у суду є всі підстави для задоволення вимог за первісним позовом та для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Судові витрати суд відносить на рахунок сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 21 листопада 2006 року - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок сторін.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: