Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2015 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - правонаступників ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся із зазначеним позовом до відповідачів та просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Героїв Комсомольців, 33, та витребування його з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, посилаючись на те, що рішеннями судів був встановлений факт родинних відносин між ним та дідом з бабою ОСОБА_7 та ОСОБА_8, йому було надано строк для звернення до держнотконтори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, яка померла 05.01.2008 року, що ним і було зроблено, тому вважає, що він фактично прийняв спадщину і за ним має бути визнано право власності та витребувано майно з чужого незаконного володіння.

Після смерті позивача ОСОБА_3 провадження у с праві було зупинено та за спливом шестимісячного строку відновлено із залученням правонаступників ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які звертались з відповідними заявами про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 10.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_10 залишено без розгляду через повторну неявку у судове засідання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та представники позивача ОСОБА_2 ОСОБА_11 В.С. підтримали вимоги у повному обсязі, при цьому представник ОСОБА_12 вказав на ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не є правонаступником, оскільки рішення про встановлення факту, на підставі якого він мав право на спадкування, скасоване та позов залишено без розгляду, тому свою довірительницю вважав єдиним належним спадкоємцем і просив вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_13 вважала вимоги безпідставними, оскільки її довіритель є добросовісним покупцем нерухомого майна, надавши письмову заяву про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, оскільки ОСОБА_3 посилається як на підставу своїх вимог на обставини купівлі-продажу будинку, які були йому достовірно відомі ще у 2009 році, однак до суду він звернувся із вказаним позовом лише у жовтні 2013 року, тобто з пропущенням трирічного строку, передбаченого ст..257 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у позові згідно ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_4 звернулась до суду із запереченнями та просила у позові відмовити повністю з тих підстав, що матеріали справи взагалі не містять вимог правонаступників померлого позивача ОСОБА_3, вказавши також, що на момент продажу будинку вона була його законним власником, набула таке право власності згідно з рішенням суду, що набрало чинності 20.06.2008 року, та 10.09.2009 року на власний розсуд здійснила його відчуження ОСОБА_5, про що був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, що чинний по цей час.

Треті особи у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, приватний нотаріус звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.06.2012 року було частково задоволено вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та позовні вимоги ОСОБА_3 до них задоволено частково, встановлено факт родинних відносин між ним та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 як онуком, дідом та бабусею, а також визначено ОСОБА_14 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, яка померла 09.01.2009 року, - три місяці з дня набрання рішення законної сили.

ОСОБА_3 звернувся із заявою до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори 12.07.2012 року та була відкрита спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Зазначеним вище рішенням суду також було встановлено, що ухвалою судової колегії суддів у цивільних справах апеляційного суду від 30.04.2009 року (а.с.19) задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3, рішення суду від 09.06.2008 року, що було підставою для здійснення відчуження будинку, скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд.

Разом з тим, ОСОБА_3 із вказаним позовом про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння звернувся до суду 15.10.2013 року, однак 20.05.2013 року він помер.

Таким чином, на час звернення до суду з моменту, коли йому стало достовірно відомо про існування договору купівлі-продажу, сплило понад чотири роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи встановлені судом обставини у сукупності із зазначеними нормами закону щодо перебігу строків позовної давності, слід дійти висновку, що перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно заявлених вимог починається з моменту звернення ОСОБА_3 до апеляційного суду у 2009 році, за яким постановлено ухвалу від 30.04.2009 рок (а.с.15).

З урахуванням цих обставин та подання позову тільки 15.10.2013 року, а також наявності поданої представником відповідача ОСОБА_5 заяви про застосування строків позовної давності, у відповідності до статей 256 і 257, 261, частини четвертої статті 267 ЦК України, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню у звязку з пропущенням строку позовної давності.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що правонаступник померлого ОСОБА_3 ОСОБА_2 з будь-якими вимогами до суду не зверталась, підтримавши вимоги про визнання права власності за померлою особою і витребування майна з чужого незаконного володіння саме на користь померлого ОСОБА_3

Підтримання ж позовних вимог ОСОБА_1 після скасування рішення суду першої інстанції про встановлення факту сумісного проживання у відповідності до ухвали апеляційного суду від 12.02.2015 року безпідставне, оскільки за таких обставин він взагалі не являється спадкоємцем жодної черги, а із самостійними позовними вимогами у даному судовому засіданні не звертався, жодних клопотань не заявляв.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.3 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 79, 88, 158, 169, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - правонаступників ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовити повністю.

Копію рішення направити іншим учасникам.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, особами, які не приймали участь у справі, з дня отримання копії рішення.

Суддя: