У х в а л а

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об'єднання» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2015 року, позовні вимоги комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об'єднання» (далі - КП «Славутське ЖКО») задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КП «Славутське ЖКО» 6 тис. 394 грн 66 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання; вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

24 червня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначених судових рішень з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року і постанову Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2010 року, в яких, на їх думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 8 травня 2015 року, про перегляд якої порушують питання заявники, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження, касаційний суд погодився з висновками місцевого та апеляційного судів про те, що відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надані та фактично використані відповідачами послуги з теплопостачання підлягають оплаті у повному обсязі.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року, наданій заявниками для порівняння, касаційний суд, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції і залишаючи в силі рішення місцевого суду, погодився з його висновком про недоведеність позивачем надання відповідачеві послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а отже, і відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з надання послуг.

У постанові Вищого господарського суду України, також наданій заявниками для порівняння, касаційний суд, скасовуючи постанову апеляційного суду і залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відсутність факту користування наданими послугами, а отже й обов'язку відповідача оплачувати квартплату, оскільки у службовій квартирі в спірний період ніхто не проживав.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об'єднання» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення солідарно заборгованості за послуги з теплопостачання за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін

А.Г. Ярема