АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді Акопян В.І.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.

при секретарі Фадейкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки «Полтава і полтавці» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом кредитної спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Полтава і полтавці» про визнання недійсним пунктів кредитного договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року КС «Полтава і полтавці» звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 186, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4 тис. грн. зі строком повернення до 17 листопада 2009 року. Взятих за кредитним договором зобов'язань відповідач не виконала належним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 15 480 грн. 31 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача, а також судові витрати у справі.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 квітня 2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2014 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-24505св14 від 30 липня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2014 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для розгляду.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до КС "Полтава і полтавці" про визнання окремих умов договору недійсними, просила визнати недійсним пункт 6.2.Кредитного договору № 186, укладеного 17 листопада 2007 року між КС "Полтава і полтавці" і ОСОБА_2 та відмовити в задоволенні первісного позову, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вимоги вищевказаного пункту договору є несправедливими згідно ст. 627 ч.1 ЦК України та іншими нормативними актами.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог КС "Полтава і полтавці " до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КС "Полтава і полтавці" про визнання окремих умов договору недійсним.

У поданій апеляційній скарзі КС"Полтава і полтавці", посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги СК "Полтава і полтавці" в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд не врахував той факт, що відповідачем регулярно проводились часткові погашення боргу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи 17 листопада 2007 року між кредитною спілкою «Полтава і полтавці» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №186 (далі-Договір), за умовами якого кредитна спілка надала ОСОБА_3 кредит на строк з 17 листопада 2007 року до 17 листопада 2009 року у вигляді споживчого кредиту у сумі 4000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,15% щоденно на залишок суми кредиту (а.с.4-5).

Пунктом 3.3. Договору сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом, при цьому відсотки за користування кредитом нараховуються на залишкову суму кредиту починаючи з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Згідно п.5.1. кредитного договору, позичальник зобовязується щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора, часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток №1 до договору, а.с.5) та остаточне погашення отриманого кредиту до 17.11.2009 року.

Згідно п.6.2 кредитного договору, при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків більше ніж на три дні кредитор має право подвоїти процентну ставку, вказану в п.1.4, до моменту повного погашення заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - потроїти процентну ставку, починаючи з останньої дати сплати кредиту.

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору (п.8.1.).

У разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх платіжних та інших зобов'язань, він зобов'язаний виконати невиконані або неповністю виконані зобов'язання, сплатити подвійні - потрійні проценти відповідно до п.6.2. цього договору, а також відшкодувати кредитору шкоду, спричинену таким невиконанням або неналежним виконанням, включаючи втрачену вигоду (п. 8.2.).

Якщо суми, що вноситься позичальником, недостатньо для сплати строкового платежу та нарахованих процентів, то у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, а надлишок суми відноситься в рахунок сплати основного боргу (п.8.3).

Кредитна спілка виконала зобов'язання перед відповідачем та надала останній кредитні кошти.

У свою чергу відповідач належним чином не виконувала умови договору, кошти на повернення кредиту повертала з порушенням строків та не в повному обсязі.

Згідно наданого позивачем графіку розрахунку, сума заборгованості за користування кредитом та відсотками станом на 12 грудня 2013 року становить 15480,31грн. та складається з 2793,84 грн. залишку з тіла кредиту, 11146,39 грн. заборгованості за відсотками та 1540,08 грн. нарахованих відсотків (а.с.35-37).

Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позову, місцевий суд виходив із того, що позивач по первісному позову та позивач по зустрічному позову звернулись до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу з пропуском трирічного строку в межах якого вони звернутись до суду.

Відповідачка по основному позову і позивачка по зустрічному позову ОСОБА_2П рішення місцевого суду в частині відмови їй в задоволенні позову про визнання недійсним п.6.2 кредитного договору не оскаржувала , тому колегія суддів переглядає рішення суду в частині відмови в задоволенні позову кредитної спілки.

Виконуючи вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року апеляційний суд перевіряє вірність висновку суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності.

За положеннями ст. ст. 257, 261, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тобто до дій, що свідчать про визнання особою свого боргу, можуть належати й фактичні дії, які свідчать про таке визнання, а саме: визнання претензій частково або у повному обсязі, часткове погашення боргу, написання розписки та інше.

За змістом указаних норм перебіг позовної давності переривається вчиненням зобов'язаною особою в період перебігу позовної давності дії, що свідчить про визнання нею боргу.

Як убачається з наданого Банком Розрахунку, протягом 2008-2013 р.р. відповідач здійснювала часткове повернення кредиту та відсотків за його користування, а саме: у 2008 році

06.11.2008 року 397,00 грн.; 20.11.2008 року 305,00 грн.;

у 2009 році

23.03.2009 року 100,00 грн.; 30.04.2009 року 50,00 грн.;

30.06.2009 року 53,73 грн.; 31.07.2009 року 100,00 грн.;

19.09.2009 року 200,00 грн.; 30.11.2009 року 200,00 грн.;

у 2010 році

26.03.2010 року 300,00 грн.; 10.04.2010 року 200,00 грн.;

29.05.2010 року 500,00 грн.; 30.06.2010 року 200,00 грн.;

28.07.2010 року 250,00 грн.; 25.11.2010 року 200,00 грн.;

30.12.2010 року 200,00 грн.;

у 2011 році

27.01.2011 року 200,00 грн.; 24.02.2011 року 200,00 грн.;

12.05.2011 року 200,00 грн.; 23.06.2011 року 500,00 грн.;

22.07.2011 року 500,00 грн.; 25.08.2011 року 500,00 грн.;

28.09.2011 року 500,00 грн.; 28.10.2011 року 500,00 грн.;

у 2012 році

04.01.2012 року 500,00 грн.; 31.01.2012 року 500,00 грн.;

06.02.2012 року 500,00 грн.; 03.04.2012 року 500,00 грн.;

31.05.2012 року 500,00 грн.; 22.10.2012 року 500,00 грн.;

19.11.2012 року 500,00 грн.; 20.12.2012 року 500,00 грн.;

у 2013 році

28.01.2013 року 500,00 грн.; 28.02.2013 року 500,00 грн.;

12.04.2013 року 500,00 грн.; 20.05.2013 року 500,00 грн.;

останній платіж було здійснено 20.05.2013 року.

Крім того, ОСОБА_2 С.П.31.05.2012 року зверталась до позивача з заявою ,в якій визнавала заборгованість за кредитом і зобовязувалась щомісячно погашати борг у розмірі 500грн.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що позивач, у відповідності до погоджених сторонами умов договору та вимог закону, в межах строку позовної давності звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і виплатити відсотки.

Згідно ст.536 цього Кодексу, за користування чужими коштами боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обовязковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання, згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відповідач зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно ст.ст.1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Згідно уточненої позовної заяви кредитної спілки станом на 12 грудня 2013 року ОСОБА_2 має заборгованість по кредиту 15 480грн.: тіло кредиту -2793грн.84 коп. та відсотки в розмірі 11 146 грн,39грн. і нараховані відсотки 1540,08грн.(а.с. 59-60)

ОСОБА_2 протягом 2008-2013 року частково погашала кредит, позивач внесені нею кошти зараховував на погашення процентів, тому сума заборгованості по тілу кредиту становить 2793,84 грн.

Рішенням суду відповідачці відмовлено в позові про визнання недійсним пункту 6.2 кредитного договору( вона рішення суду в апеляційному порядку не оскаржила), тому колегія суддів погоджується з розрахунком процентів( відсотків) наданих позивачем відповідно п.6.2 кредитного договору.

Отже, враховуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга КС "Полтава і полтавці" підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог КС "Полтава і полтавці", із стягненням з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» заборгованість за кредитним договором № 186 від 17 листопада 2007 року станом на 12 грудня 2013 року в розмірі 15 480, 31 (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят, 31) грн., а саме 2 793, 84 грн- залишок тіла кредиту, 11 146, 39 грн - заборгованість за відсотками, 1540, 08 грн нараховані відсотки та у повернення сплачених судових витрат у розмірі 243,60 (двісті сорок три, 60 )грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь КС "Полтава і Полтавці" підлягає стягненню 121,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Полтава і Полтавці" - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Кредитній спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позовні вимоги Кредитній спілки "Полтава і Полтавці" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитній спілки "Полтава і Полтавці" заборгованість за кредитним договором №186 від 17 листопада 2007 року в розмірі 15 480, 31 (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят, 31) грн., що складається з: 2 793, 84 грн. - залишок тіла кредиту, 11 146, 39 грн. - заборгованість за відсотками, 1540, 08 грн. нараховані відсотки) та у повернення сплачених судових витрат у розмірі 243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.).

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитній спілки "Полтава і Полтавці" 121 гр. 80 коп. грн. судового збору, сплаченого кредитною спілкою при подачі апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.І.Акопян

Судді: С.А.Гальонкін

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян