Справа № 305/2181/15-ц
Провадження по справі 2/305/1281/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчука В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданської сільської ради Рахівського району, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційноїх служби про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його бабусі, ОСОБА_2, залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок з прилеглими до нього прибудовами та земельна ділянка в розмірі 0,52 га, що знаходяться в АДРЕСА_1. Зазначене майно ОСОБА_2 при житті заповіла на користь позивача. Після смерті спадкодавця він до нотаріальної контори для реєстрації спадщини не звертався, оскільки з ОСОБА_2 проживав у одному дворі та вели спільне господарство, тобто проживали олнією сім"єю. Однак, як з"ясувалось після смерті спадкодавця, первинна реєстрація прав власності на зазначене спадкове майно відсутня. Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити своє право власності на дане спадкове майно. У зв"язку з наведеним просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на все спадкове майно, що належало ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1.

Представник позивача, ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник Богданської сільської ради в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, заперечень щодо позовних вимог суду зі сторони сільської ради не надано.

Представник Рахівської держанотконтори в судове засідання не з"явився, завідуюча держнотконторою - Пріц О.І. у заяві, наданій суду, позовні вимоги визнала та просить справу розглянути без участі їхнього представника.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок АДРЕСА_1, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 26.01.2006 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку в розмірі 0,52 га. Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №41783894 від 13.10.2015 року, є чинний.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_6, спадковий будинок побудований у 1974 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1743 від 20.05.2015 року, житловий будинок по АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги був зареєстрований за померлою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1268 частиною 3 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_2 на день смерті спадкодавця в одному дворі однією сім"єю, а отже є таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.