Справа № 314/5244/14-ц
Провадження № 2/314/50/2015
У Х В А Л А

іменем України

29.01.2015 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

при секретарі Павлівській І.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про зміну предмету позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вільнянського районного суду перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті представник позивача звернувся до суду з заявою про заміну предмету позову, замість звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 675613,41грн.

Представник відповідача заперечував проти прийняття заяви про зміну предмету позову, пояснюючи це тим, що позивач фактично змінює предмет і підставу позову.

Вислухавши клопотання, думку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, відмовлятися від позову, а до початку розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач спочатку звернувся до суду з позовом на підставі ст.ст. 526, 527, 629, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 38-40 закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, в якому він просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на підставі ст.ст. 509,525, 526, 527, 530 ч. 1 ст. 598, 599, 610, 615, 1054 ЦК України.

Розцінюючи подану заяву про зміну предмету позову, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є новими, тобто позивач змінює і предмет і підставу позову, а відповідно такий позов повинен розглядатися самостійно і не може бути предявлений в порядку уточнених позовних вимог відповідно ст. 31 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Круз проти Польщі від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин, у прийнятті заяви про зміну предмету позову слід відмовити.

При цьому позивачу необхідно розяснити, що відмова у прийнятті до розгляду вказаної заяви не є перешкодою для звернення до суду у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 31, 35, 36, 77, 168, 207 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Продовжити розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення.

Ухвала скарженню не підлягає.

Суддя : В. О. Кіяшко

29.01.2015