Справа № 303/7038/15-ц
Провадження № 2/303/3797/15
ряд. стат. звітн. 26
14 грудня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Котубей І.І.,
при секретарі Батьо Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач в судове засідання не зявилась, до початку судового засідання від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Одночасно надано оригінал розписки від 31.03.2011 року.
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що 31 березня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали в письмовій формі договір позики грошей на суму 4000 доларів США, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 вказану суму грошей, а останій мав повернути борг в повному обсязі через два роки від дня отримання коштів.
Даний факт підтверджується розпискою від 31.03.2011 року, наданою позивачем. Оригінал даної розписки приєднано до матеріалів справи.
За ч.1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ст. 1047 договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін.
Письмова форма договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.
За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов'язання належним чином не виконані.
Вказані факти підтверджуються поданою до суду заявою позивача разом з доданим оригіналом розписки.
Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором позики, борг в сумі 4000 доларів США позивачу не повернув, а тому вимога про стягнення з відповідача вказаної суми боргу підлягає до задоволення.
Згідно довідки Національного Банку України офіційний курс долара США по відношенню до гривні станом на 21.09.2015 року становить 2163,9391 грн. за 100 доларів США. Таким чином, сума боргу в гривневому еквіваленті складає 86 560 грн.
З врахуванням вищенаведеного, оскільки даних щодо не написання відповідачем розписки про отримання коштів у справі немає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення боргу за борговою розпискою є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Крім того, відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1298,00 грн.
Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 545, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 «В», кв. 424, заборгованість за договором позики від 31.03.2011 року в розмірі 86 560 грн. ( вісімдесят шість тисяч пятсот шістдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1298,00 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_3