Справа № 1324/1348/12 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/4228/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю представника ОСББ «Дукат» - Волощука Б.І., представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

14 червня 2012 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» звернулося в суд з вищезазначеним позовом до фізичних осіб. Свої вимоги мотивувало тим, що 18.02.2012 року на загальних зборах членів ОСББ «Дукат» було прийнято рішення про встановлення тарифу з 01.01.2012 року для співвласників нежитлових приміщень, які знаходяться в будинку АДРЕСА_1. Відповідачі по справі є одними з співвласників нежитлового приміщення загальною площею 122,9 кв.м., яке знаходиться в житловому комплексі по АДРЕСА_1, та відмовились укладати договір участі власника (співвласника) нежитлового приміщення в утриманні житлового будинку та прибудинкової території, а також відмовляються сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання. На загальних зборах членів ОСББ, які відбулися 18.02.2012 року, було встановлено для відповідачів тариф за послуги по утриманню та експлуатації внутрішньо будинкових мереж будинку в розмірі 3,00 грн. за 1 кв.м. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачі відмовляються сплачувати щомісячно кошти за послуги по утриманню та експлуатації внутрішньобудинкових мереж будинку, ОСББ «Дукат» змушене звернутись до суду з даним позовом. В подальшому Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 6 712,88 грн. заборгованості.

Оскаржуваним рішенням позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» 6 712,88 грн. заборгованості за послуги по утриманню та експлуатації внутрішньобудинкових мереж.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» 6 712,88 грн. заборгованості за послуги по утриманню та експлуатації внутрішньобудинкових мереж.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» 214,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вважають, що при його ухваленні міський суд неповно з'ясував обставини справи. Позовні вимоги ОСББ «Дукат» є безпідставними, оскільки такий вид діяльності як надання послуг по утриманню та експлуатації внутрішньобудинкових мереж не передбачений ні в Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ні в Статуті ОСББ «Дукат», ні в КВЕД ОСББ «Дукат». Стверджують, що вони не являються членами ОСББ «Дукат» і не укладали з позивачем договір про утримання нежитлового приміщення, яке належить їм на праві приватної власності та на баланс ОСББ «Дукат» не передавалося. Крім цього, позивач в підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з них заборгованості не подав суду жодних доказів надання послуг, а саме: рахунків за фактично надані послуги та акти виконаних робіт за кожний місяць, починаючи з лютого 2012 року по квітень 2015 року. Тобто суми коштів у вигляді заборгованості за послуги по утриманню та експлуатації внутрішньобудинкових мереж, які має намір стягнути з них, не мають належного документального оформлення та підтвердження в матеріалах справи. Звертають увагу на те, що в поданих розрахунках позивач вказав різну плату за надання послуг у житлових та нежитлових приміщеннях, зокрема плата за обслуговування 1 м.кв. у нежитловому приміщенні становить 3 грн., тоді як у житловому 1,25 грн. за 1 м.кв. Крім цього, посилаються на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 року по справі № 914/189/14, якою позивачу було відмовлено у задоволенні аналогічних позовних вимог. Просять скасувати рішенняТрускавецького міського суду Львівської області від 22 квітня 2015 рокута ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСББ «Дукат» - Волощука Б.І., представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом установлено, що у 2011 році власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «Дукат» (а.с. 7, 8 т. 1).

Відповідно до п. 1.1. Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат», затвердженого рішенням установчих зборів 23.07.2011 року (протокол № 1) та зареєстрованого 02.08.2011 року за № 0000930, об'єднання створено власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (а.с. 54-56, 66-71 т. 2).

Згідно п. 1.4. Статуту об'єднання є юридичною особою з моменту здійснення державної реєстрації, має самостійний баланс, рахунки в банківських установах, печатку з власним найменуванням та інші необхідні реквізити.

У разі прийняття на власний баланс об'єднання всього житлового комплексу та вибору форми управління неподільним та загальним майном через статутні органи об'єднання між об'єднанням та кожним власником житлового чи нежитлового приміщення, укладається договір на основі Типового договору, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п. 8.1. Статуту).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закону) об'єднання після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс,

Рішення про прийняття на баланс основних фондів приймається відповідно до цього Закону, інших нормативно-правових актів та статуту об'єднання.

Згідно з актом приймання-передачі від 20 грудня 2011 року зазначений будинок передано з балансу КП «Трускавецьжитло» на баланс ОСББ «Дукат» (до складу активів цього будинку належать допоміжні (нежитлові) приміщення площею 1 431,7 кв.м., внутрішньобудинкові мережі та прибудинкова територія) (а.с. 9-10 т. 1).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 24 березня 2003 року є співвласниками нежитлового приміщення площею 122,9 кв.м. по АДРЕСА_1, вони не є членами ОСББ і договір про надання послуг із ними не укладався, оскільки відповідачі від його укладення ухиляються (а.с. 12 т. 1, а.с. 3, 36, 37 т. 2, а.с. 25-27, 28-30 т. 1).

ОСББ «Дукат» надало суду документи на підтвердження виконання робіт та фактичних витрат з обслуговування внутрішньобудинкових мереж, ремонтних робіт і прибирання прибудинкової території, чистки вентиляційних каналів і здійснення інших робіт, а також розрахунок заборгованості відповідачів перед ним (а.с. 5, 6, 77-79, 83-174, 188, 189 т. 2).

Підставами для нарахування ОСББ «Дукат» вартості послуг стало рішення загальних зборів членів об'єднання про встановлення тарифу за послуги з утримання та експлуатації внутрішньобудинкових мереж від 18.02.2012 року, яким затверджено тариф в розмірі 3,00 грн. за 1 м.кв. для співвласників нежитлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що знаходиться в буд. АДРЕСА_1 (а.с. 11а т. 1, 51 т. 2). Дане рішення є чинним і в судовому порядку недійсним не визнавалося, а також факт надання цих послуг.

11.06.2012 року позивачем на адресу відповідачів додатково надіслано повідомлення, у якому зазначено суми заборгованості перед ОСББ «Дукат» (а.с. 168 т. 1).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом про ОСББ (далі - Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

За змістом ст. 10 Закону про ОСББ вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Згідно ст. 1 Закону управитель - юридична особа, яка здійснює управління неподільним та загальним майном житлового комплексу за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не передавав всіх або частини функцій по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу юридичній особі за договором та не делегував визначених статутом повноважень по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу асоціації, а тому саме він - ОСББ «Дукат» є управителем такого майна.

Відповідно до ст. 1 цього Закону неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення)

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону управління неподільним та загальним майном житлового комплексу здійснює управитель шляхом: належної експлуатації житлового комплексу та забезпечення відповідних умов користування власним, неподільним та загальним майном власників; накопичення необхідних коштів на проведення поточних та капітальних ремонтів відповідно до законодавства; отримання відшкодування від винної особи за збитки, заподіяні майну, яке перебуває у нього на балансі, або своєчасного звернення до суду щодо відшкодування збитків у примусовому порядку.

У разі якщо балансоутримувачем є об'єднання, рішення про форму управління приймається на загальних зборах кваліфікованою більшістю голосів.

У цьому випадку управління неподільним та загальним майном житлового комплексу об'єднання може здійснювати у формі: управління неподільним та загальним майном через статутні органи об'єднання; передачі всіх або частини функцій по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу юридичній особі за договором; делегування визначених статутом повноважень по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу асоціації (ч. 3 ст. 12 Закону).

Власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах (абз. 5 ст. 9 Закону).

Відповідно до ст. 16 Закону об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об'єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів.

Згідно ст. 23 Закону власник приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших власників.

Видатки на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та договором про їх використання.

Кошти за користування неподільним та загальним майном і обслуговування спільної власності сплачуються на банківський рахунок об'єднання.

Відповідно до п.п. 5 п. 4.5. Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання належить визначення розмірів внесків та платежів членів об'єднання.

Згідно п. 7.4. Статуту Об'єднання для накопичення коштів на ремонт неподільного та загального майна і термінового усунення збитків, що виникли в результаті чи непередбачуваних обставин, в обов'язковому порядку створюються ремонтний та резервний фонди об'єднання. Кошти цих фондів акумулюються на рахунку об'єднання у банківських установах і використовуються виключно за цільовим призначенням.

Перелік та розміри обов'язкових платежів на обслуговування і ремонт неподільного та загального майна, а також порядок їх сплати встановлюється відповідно до Статуту об'єднання (п. 7.5. Статуту).

У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку (п. 8.2. Статуту).

Матеріалами справи та зібраними і дослідженими доказами підтверджується, що відповідачі відмовились від укладення договорів участі власника (співвласника) нежилого приміщення в утриманні житлового будинку та прибудинкової території, про що свідчать два примірники договорів від 01 січня 2012 року належно завірених лише позивачем (а.с. 25-27, 28-30 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Станом на дату розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення, договори на обслуговування прибудинкової території та внутрішньобудинкових мереж між сторонами не укладено.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою.

У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

Право на звернення до суду виникає у об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору.

Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 22 Закону про ОСББ у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором із постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості з плати за відповідними рахунками у примусовому порядку.

Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, однак не є членом цього об'єднання, зобов'язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об'єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. При цьому ні Законом про ОСББ, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15) за позовом ОСББ до підприємства щодо стягнення заборгованості з оплати фактично спожитих послуг та постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 3-945г15/16/16 за позовом ОСББ «Дукат» до колективного підприємства «Телесервіс» про стягнення суми.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є співвласниками нежитлового приміщення у будинку, в якому створено ОСББ, зобов'язані здійснювати платежі за послуги по утриманню та експлуатації внутрішньобудинкових мереж спільного майна незалежно від членства в об'єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню.

Беручи до уваги, що суд першої інстанції до спірних правовідносин у зазначеній вище частині правильно застосував наведені норми матеріального права, судове рішення першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з відповідачів у користь позивача судового збору, оскільки відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарна відповідальність передбачена лише за виконання обов'язку, який встановлений законом або договором, а тому з відповідачів слід стягнути в користь позивача сплачені ним судові витрати порівну - по 107,30 грн. з кожного оплаченого позивачем судового збору за подання позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права підлягає зміні.

В решті рішення міського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 квітня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» 214,60 грн. судового збору - змінити та викласти його в наступній редакції:

Стягнути порівну з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дукат» по 107,30 грн. з кожного оплаченого позивачем судового збору за подання позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.