АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2-2250/11 22-ц/774/1625/К/15
Справа 2-2250/11 Головуючий в першій інстанції
Провадження 22-ц/774/1625/К/15 суддя Водопянов С.М.
Категорія - 34 ( ІІІ ) Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Петренко К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Дніпроінмед про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, який неодноразово уточнював та доповнював. В останній редакції позовних вимог, від 23.05.2012 року, просив суд стягнути з ОСОБА_3, на свою користь, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 120 670 грн., в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 20 000 грн., як відшкодування в порядку регресу -6000 грн., в рахунок відшкодування виконавчого збору 10 347,66 грн. та у рахунок відшкодування комісії за оплату виконавчого збору 82,78 грн., а всього на загальну суму 157 100,44 грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належить мікроавтобус "ОСОБА_5 310Д", реєстраційний номер - АЕ 6026 АА, який він використовує для здійснення перевезення пасажирів по маршруту № 230 в місті ОСОБА_6. Права керування зазначеним транспортним засобом позивач ОСОБА_1 передав за довіреністю відповідачу по справі ОСОБА_3, який 08.02.2010 року не впоравшись з керуванням вказаним транспортним засобом, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого належному позивачу автомобілю нанесені механічні ушкодження. Враховуючи зазначене позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним збитки. Крім того зазначив, що окрім матеріального збитку йому було завдано і моральної шкоди, оскільки негативні наслідки скоєної дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для позивача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріального збитку 120 670 грн., у відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн., у порядку регресу - 26 000 грн., витрати повязані з відшкодуванням виконавчого збору в сумі - 10 347, 66 грн., у відшкодування комісії за оплату виконавчого збору 82,78 грн. та судові витрати в сумі - 6000 грн. за надання юридичної допомоги агенцією «Алекс».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі- 1670 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2013 року, була виправлена арифметична помилка у вищевказаному рішенні суду та зазначено, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у порядку регресу підлягає стягненню -6000 грн. замість помилково зазначених 26 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволеного позову ОСОБА_1, та ухвалити нове рішення яким зменшити розмір стягнутої на користь позивача шкоди до 19 688 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Так на думку апелянта, суд при розгляді справи, безпідставно не залучив до участі у справі в якості співвідповідача страхову компанію, оскільки відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким на час скоєння ДТП був забезпечений транспортний засіб-автомобіль Мерседес-Бенс 3100, державний знак НОМЕР_1 відноситься до договору 1 типу, який передбачає страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, будь-якою особою яка експлуатує його на законних підставах. Тобто відповідальність ОСОБА_3, як найманого ОСОБА_1 працівника, повинна бути застрахована перед третіми особами. Тому стягнення грошових коштів в порядку регресу з відповідача є незаконним, оскільки повинна бути предявлена позивачем до страхової компанії.

Крім того, апелянт зазначає, що стягнення з нього 6 000 грн. на відшкодування ОСОБА_1 витрат за надання юридичної допомоги юридичною агенцією «Алекс» є незаконним, оскільки правову допомогу в даній цивільній справі ОСОБА_1 надавав адвокат ОСОБА_7

Не погоджується апелянт і з розміром заподіяного ОСОБА_1 матеріального збитку на суму 137 100,44 грн., вважаючи його недоведеним та документально не встановленим, зазначаючи при цьом, що розмір реальних збитків, які були заподіяні мікроавтобусу в результаті ДТП складають 19 688 грн., які він готовий відшкодувати позивачу у повному обсязі.

Судом першої інстанції також помилково включено до суми реальних матеріальних збитків витрати повязані з відшкодуванням виконавчого збору, оскільки вони не мають відношення до збитків які були завдані майну в наслідок скоєння ДТП та про доцільність стягнення яких судом не зазначено ні в описовій ні в мотивувальній частині.

Не звернув уваги суд першої інстанції і на той факт, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, рішення суду оскаржується апелянтом тільки в частині задоволення позову ОСОБА_1 В частині відмови в задоволенні позову рішення суду апелянтом не оскаржується.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене рішення, відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є власником мікроавтобуса "ОСОБА_5 310Д" державний реєстраційний номер якого - АЕ 6026 АА, який здійснює перевезення пасажирів по маршруту № 230 в місті ОСОБА_6.

Право керування зазначеним транспортним засобом позивач ОСОБА_1 передав за довіреністю відповідачу в справі ОСОБА_3

08 лютого 2010 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керуючи вказаним транспортним засобом по маршруту № 230 вул Тухачевського вул Мусоргського, не впорався з його керуванням та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме мікроавтобус виїхав за межі проїжджої частини та скоїв наїзд на дерево, унаслідок чого був травмований пасажир мікроавтобуса ОСОБА_8, а сам мікроавтобус отримав механічні пошкодження.

Вироком Жовтневого районного суду міста ОСОБА_6 від 05 листопада 2010 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в наслідок порушення останнім п.12.1 Правил дорожнього руху України.

Ухвалою судової колегії Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2011 року вирок районного суду було скасовано в частині цивільного позову, а в іншій частині він був залишений без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є підставою звільнення від доказування, оскільки він є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, сторонами не оскаржується тому колегією суддів відповідно до ст.. 303 ЦПК України не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції, виходив з обґрунтованості позову та доведеності вини відповідача, оскільки своїми неправомірними діями останній завдав позивачу матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду при цьому зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Матеріалами справи встановлено і не спростовано в суді апеляційної інстанції, що винною особою в ДТП є ОСОБА_3, який на час його скоєння ДТП виконував роботу з перевозки пасажирів по маршруту №230 на мікроавтобусі "ОСОБА_5 310Д" державний реєстраційний номер якого - АЕ 6026 АА, власником якого є ОСОБА_1

Заперечуючи проти заявленого позову, ОСОБА_3, посилається на той факт, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/7737458 року (а.с 90).

Проте, як вбачається з матеріалів справи вказаний поліс, є полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відносно автомобіля ЗІЛ ММЗ 4502д/н АЕ9071ХР (тип полісу 1) який було укладено між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» 10.12.2009 року, та предметом якого було страхування цивільно-правової відповідальності осіб прямо зазначених в полісі, як водіїв автомобіля ЗІЛ ММЗ 4502д/н АЕ9071ХР. Покриття вказаним полісом цивільно-правової відповідальності водіїв відносно мікроавтобусу "ОСОБА_5 310Д" державний реєстраційний номер - АЕ 6026 АА, власником якого є ОСОБА_1, матеріали справи не містять. А отже відсутні належні докази того, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, саме на цей автомобіль, була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед».

Крім того, строк дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/7737458 року від 10.12.2009 року встановлений до 11.01.2010 року. В той час, як ДТП мало місце 08.02.2010 року, тобто поза межами строку дії полісу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 22.1 ст. 22 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набув чинності з 1 січня 2005 p., відповідно до якої страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика, у звязку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню за недоведеністю.

Не вбачає колегія суддів, з доводів апеляційної скарги, і підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, оскільки як встановлено матеріалами справи, яка переглядається та підтверджено матеріалами кримінальної справи №1-435/30 по обвинуваченню відносно ОСОБА_3, яка була витребувана з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, у дорожньо транспортній пригоді, що мала місце 08.02.2010 року, були травмовані пасажири мікроавтобусу "ОСОБА_5 310Д" д/н - АЕ 6026 АА. Одній з яких, на відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 сплатив 6000 грн., враховуючи зазначене вказані витрати підлягають стягненню з відповідача, як з винної особи у скоєнні ДТП.

Колегія суддів відхиляє і посилання апелянта на те, що суд незаконно стягнув з відповідача на користь позивача 6000 грн., на відшкодування понесених останнім, витрат за надання правової допомоги юридичною агенцією «Алекс».

Так ст.. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких, відносяться витрати повязані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу.

Як розяснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У п. п. 47, 48 наведеної вище Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. розяснено, що право на правову допомогу гарантовано також статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Юридична агенція «Алекс» 6 000 грн., за представництво його інтересів в суді, що підтверджується атом виконаних робіт № 2 від 12.07.2010 року (а.с. 27, крим.справи № 1-435/2010). Колегія суддів, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в цій частині, зазначає, що вказані витрати повинні бути відшкодовані позивачеві в даній справі не зважаючи на те, що вказані послуги були йому надані в рамках кримінального провадження. При цьому, суд апеляційної інстанції, враховує ухвалу судової колегії Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2011 року, якою було скасовано вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.10.2010 року в частині цивільного позову, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, в рамках цивільного судочинства, у звязку з чим вказані витрати підлягають відшкодуванню.

Проте колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, щодо необгрунтованого стягнення з нього на користь ОСОБА_1 вартості автокондиціонера та його установки, а також сум виконавчого збору.

Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме висновку експерта Науково дослідницького експертно криміналістичного центру Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 58/37-60 від 25.03.2010 року вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля "ОСОБА_5 310Д" д/н - АЕ 6026 АА, складає 130210,72 грн., що в свою чергу більше ринкової вартості вказаного автомобіля тому матеріальні збитки приймаються рівними ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження і складають 128 373,12 грн. До вказаного висновку додано перелік пошкоджених деталей автомобіля. (а.с.102-110)

На час розгляду справи, автомобіль "ОСОБА_5 310Д" д/н - АЕ 6026 АА є відремонтованим.

Як вбачається із наданого позивачем ОСОБА_9 виконаних робіт по наданню послуг з ремонту автомобіля від 25.03.2011 року (а.с. 40-41), до переліку запчастин, які були відремонтовані/встановлені включено автокондиціонер, вартість якого становить 20 800 грн., вартість встановлення якого складає 3200 грн. Однак матеріали справи не містять доказів, що автокондиціонер було пошкоджено в результаті скоєння ДТП. Крім того, автокондиціонер і не входить до переліку пошкоджених деталей відповідно до висновку № № 58/37-60 від 25.03.2010 року. (а.с.104-105, крим.справи № 1-435/2010)

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за доцільним виключити вартість автокондіціонера та вартість його встановлення із суми матеріального збитку, стягнутої оскаржуваним судовим рішенням, з відрахуванням яких, сума що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складатиме 96 670 грн. (120 670,00 грн. розмір задоволеного сумом матеріального збитку -20 800 грн. вартість автокондиціонера-3200 грн. вартість встановлення).

Погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги в частині невмотивованого стягнення оскаржуваним рішенням суду з відповідача на користь позивача витрат повязаних з відшкодуванням виконавчого збору в сумі - 10 347, 66 грн., відшкодування комісії за оплату виконавчого збору на суму 82,78 грн. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, взагалі не навів обгрунтування стягнення з відповідача зазначених сум. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що вказані витрати, не мають жодного відношення до збитків, які були завдані майну позивача внаслідок скоєння ДТП, у звязку із чим, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про завищений розмір моральної шкоди, стягнутої з останнього на користь позивача.

Так, під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя (розяснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи моральні страждання позивача полягають у тому, що він був позбавлений можливості користуватись автомобілем, зазнав психологічної травми, яка полягає у негативних наслідках скоєної дорожньо-транспортної пригоди, які є тривалими й істотними для позивача

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд визначає за необхідне зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 10 000 грн. до 2 000 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1,на підставі п. 1 ч.1,3 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи, скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 966,70 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1,3 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316,139 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2013 року в части задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Дніпроінмед про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 96 670 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

В іншій частині цих позовних вимог відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Дніпроінмед про відшкодування витрат повязаних з відшкодуванням виконавчого збору в сумі - 10 347, 66 грн., відшкодування комісії за оплату виконавчого збору на суму 82,78 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 966,70 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_10