Справа № 464/9874/14 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/1933/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4;

Винниченка М.П. - представника ТзОВ „Львівавтокомплектація",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Винниченка Михайла Петровича, представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівавтокомплектація", на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 30 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівавтокомплектація" (в подальшому - „ТОВ") про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд стягнути з ТОВ на її користь 8 050 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки за період з 08 квітня по 18 вересня 2014 року.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачкапрацювала у відповідача на посаді інженера і наказом № 12 від 05 листопада 2014 року була звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення з роботи відповідач не провів з нею повного розрахунку та не видав трудової книжки. Відповідачем було втрачено її трудову книжку, яку ТОВ поновило та видало її дублікат позивачці лише 18 вересня 2014 року. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, вже було задоволено її позовні вимоги про стягнення з ТОВ на її користь 6 099 грн. 64 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки за період з 19 листопада 2013 року по 07 квітня 2014 року. Виходячи з її місячного посадового окладу в розмірі 1 500 грн., вважала, що відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки за період з 08 квітня по 18 вересня 2014 року (по день фактичної її видачі) у розмірі 8 050 грн.: 1 500 грн. х 5 місяців + 1 500 грн. х 11днів/30 днів = 8 050 грн.(а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ „Львівавтокомплектація" на користь позивачки 8 050 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки за період з 08 квітня по 18 вересня 2014 року.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 101-104).

Дане рішення оскаржи представник відповідача Винниченко М.П.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що судом не було враховано факт недоведеності вини відповідача у затримці видачі позивачці дублікату трудової книжки та вважає, що у матеріалах справи відсутні докази такої вини.

Вважає, що судом не враховано те, що відповідач, як роботодавець, є платником податків - податковим агентом працівника, „і сплачує ПДФО у розмірі 15 % та ЄСВ у розмірі 34 % від суми заробітної плати", а відтак вважає, що суд при задоволенні позовних вимог „повинен був врахувати дані податкові обтяження і відняти їх від загальної суми, яка має бути стягнена з роботодавця" (а.с. 108-109; 114-116).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки і її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи стверджується, що Величка В.К., директора ТОВ „Львівавтокомплектація", постановою Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2014 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, зокрема - у порушенні порядку ведення трудових книжок, що призвело до фактичної невидачі позивачці трудової книжки, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 81).

Той факт, що відновлення записів у дублікаті трудової книжки, який відповідачем було видано позивачці 18.09.2014 року, потребувало значних затрат часу, не може бути визнано фактом відсутності вини відповідача у втраті оригіналу цієї трудової книжки, а відтак доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність вини відповідача у затримці з видачею позивачці дублікату трудової книжки до уваги прийматися не можуть.

Безспірним є те, що відповідач, як роботодавець позивачки і її податковий агент, при виконанні рішення суду про виплату на користь позивачки 8 050 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язаний нарахувати, утримати та перерахувати до відповідних бюджетів і фондів всі передбачені чинним законодавством податки і збори - незалежно від посилання на це в рішенні суду, оскільки розмір цих податків і зборів не був предметом спору і, відповідно, предметом дослідження та визначення судом. Відтак доводи апеляційної скарги - з посиланням на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано положення чинного податкового законодавства - є надуманими, а тому також до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Винниченка Михайла Петровича, представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Львівавтокомплектація", відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду міста Львова від 30 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: