Єдиний унікальний номер 235/3162/15-ц Номер провадження 22-ц/775/339/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - Канурної О.Д.,

суддів - Маширо О.П., Санікової О.С.,

при секретарі - Баранові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, інфляційних збитків, трьох процентів річних та пені за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 28 червня 2012 року 32500 грн., інфляційні збитки в сумі 23429 грн. 08 коп., три процента річних в сумі 1415 грн. 75 коп., а всього 57344 грн. 83 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат 573 грн. 45 коп.

З вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 і оскаржив його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального права. Просить апеляційний суд змінити рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року в частині стягнення суми інфляційних збитків та суми основного боргу, стягнувши з нього 31500 грн., що є сумою боргу за договором позики від 28 червня 2012 року; 13841, 75грн., що є сумою інфляційних збитків; 1415 грн., що є сумою трьох процентів річних, а всього 46757, 50 грн.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм № 3 за № 214 (а.с. 45).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм № 3 за № 214 (а.с. 46).

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 червня 2012 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів в розмірі 35000 грн. зі строком повернення до 01 серпня 2013 року. В листопаді 2013 року відповідачем повернуто 2500 грн. в рахунок заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сума невиконаних зобовязань за договором позики складає 32500 грн.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що індекс інфляції за весь час прострочення, а саме за період з 01.12.2013 року по 14.05.2015 року становить 172,089% за повідомленням Державної служби статистики України, сума інфляційних збитків складає 23429,08 грн., а доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що індекс інфляції за період з 01.12.2013 року по 14.05.2015 року становить 142,59% і тому сума інфляційних збитків складатиме 13841,75 грн., є необґрунтованими, оскільки індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий курєр та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України. Індекси інфляції також публікуються в довіднику систем інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується.

В розрахунку сум індексації грошового боргу, наданому відповідачем, вказано період з грудня 2013 року по березень 2015 року і тому сума індексації грошового боргу склала 13841,75 грн., а квітень 2015 року, в якому індекс інфляції склав 114,0% відповідачем не враховано і тому враховуючи квітень 2015 року, судом першої інстанції вірно вказана сума індексації грошового боргу, яка склала 23429,08 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього суму боргу в розмірі 32500 грн. замість 31500 грн., оскільки в запереченнях на позовну заяву ним зазначалося, що він крім 2500 грн. віддавав матері позивача ще 1000 грн. є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Матеріали справи не містять докази повернення відповідачем в рахунок погашення боргу 1000 грн.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та положень закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову.

Враховуючи наведене, немає підстав для скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області суду від 16 червня 2015 року та задоволення апеляційної скарги відповідача.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді