Справа № 175/1126/15-ц
Провадження № 2/175/451/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю, в якому просила постановити рішення, яким визнати домоволодіння № 11, яке складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 40,30 кв.м., загальною площею 54,30 кв.м., Б - літньої кухні, В, Г, Д - сараїв, Е - літнього душу, Ж - вбиральні, з.я - зливної ями, № 1-4 - огорожі, І замощення, та земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0106, загальною площею 0,1500 га, які розташовані по вул. Ленінградська у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області її, ОСОБА_1 особистою приватною власністю.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 09 липня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 16 липня 2013 року між нею та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку та Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, відповідно до умов яких ОСОБА_5 продав, а вона, ОСОБА_1 придбала житловий будинок № 11, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровський район Дніпропетровська область. Купівлю-продаж домоволодіння згідно умов договору вчинено за 43300 грн., а купівлю-продаж земельної ділянки - за 35970 грн. Вважає, що домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Ленінградська, 11, є її особистою власністю, зважаючи на наступне: 13 вересня 2003 року між нею та ОСОБА_6 було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, відповідно до умов якого ОСОБА_6 подарувала, а вона прийняла в дар квартиру № 79, що знаходилась в будинку № 4 по вул. Юних Ленінців у м. Дніпропетровську. Таким чином, вона набула право власності на вищевказану квартиру ще у 2003 році, до укладення шлюбу з відповідачем. У липні 2009 року вона вийшла заміж за відповідача, який не мав власного житла. Маючи на меті покращити житлові умови для себе та дітей, вона вирішила продати належну їй на праві особистої власності квартиру та придбати будинок. 08 липня 2013 року між нею та ОСОБА_3 в простій письмовій формі було укладено Попередній договір купівлі-продажу домоволодіння № 11 по вул. Ленінградській у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за що власник домоволодіння отримав аванс в розмірі 4000 грн., що на день укладення попереднього договору було еквівалентом 500 доларів США. 12 липня 2013 року вона відчужила належну їй квартиру, укладаючи з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за 96315 грн. Через три дні, 16 липня 2013 року, за отримані від продажу квартири грошові кошти, вона придбала домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, куди згодом вселилась її сім'я. Тому, посилаючись на ст. 57 СК України звернулася до суду з даним позовом.

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння № 11, яке складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 40,30 кв.м., загальною площею 54,30 кв.м., Б - літньої кухні, В, Г, Д - сараїв, Е - літнього душу, Ж - вбиральні, з.я - зливної ями, № 1-4 - огорожі, І замощення, та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0106, загальною площею 0,1500 га, які розташовані по вул. Ленінградська у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області її, ОСОБА_1 особистою приватною власністю.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 вказав, що 09 липня 2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_1, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. 16 липня 2013 року мешкаючи разом вони придбали домоволодіння № 11 по вул. Ленінградській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та земельну ділянку які були оформлені на відповідачку. В домоволодінні ними був зроблений капітальній ремонт, виконані будівельні, оздоблювальні внутрішні та зовнішні роботи, проведене газопостачання та водопостачання, водовідведення, відновлена та приведена в справний стан електропроводка, встановлено сантехнічне обладнання та вбудовані меблі, приведено до ладу земельну ділянку. Всі роботи виконувалися за кошти його матері, яка надсилала значні грошові перекази із США, а також за рахунок зароблених ним грошей, відповідачка на той момент не працювала, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Відповідачка дійсно продала свою квартиру перед придбанням ними домоволодіння, однак не всі кошти були витрачені на його придбання. З липня 2011 року по лютий 2015 року вони спільно мешкали в спірному домоволодінні, вели спільне господарство і мали єдиний бюджет, тому вважає, що придбане в липні 2013 року нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю. У звязку з тим, що вони не можуть досягнути згоди щодо поділу майна, він змушений звернутися до суду із зустрічним позовом.

Адвокат ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_10 основний позов підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні.

Адвокат ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_11 у судовому засіданні позовні вимоги за основним позовом не визнала, просила задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення адвокатів сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що з 09 липня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видане свідоцтво про шлюб серія І-КИ № 193757, а в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 356 (а.с.17). Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 липня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрованим у реєстрі за № 1723, ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок № 11 по вул. Ленінградській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 40,30 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1500 кв.м., кадастровий номер :02:004:0106 (а.с.24). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 липня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрованим у реєстрі за № 1725, ОСОБА_1 придбала у власність земельну ділянку № 11 по вул. Ленінградській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,1500 кв.м., кадастровий номер :02:004:0106 (а.с.25). Право власності на вищевказане майно було зареєстроване за ОСОБА_1

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу, за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності.

У судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, відповідно до умов якого ОСОБА_6 подарувала, а Сачук (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_1) О.О. прийняла в дар квартиру № 79, житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 48,2 кв.м., що знаходилась в будинку № 4 по вул. Юних Ленінців у м. Дніпропетровську. Таким чином, ОСОБА_1 набула право власності на вищевказану квартиру ще у 2003 році, до укладення шлюбу з ОСОБА_2 У липні 2009 року ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_2, який не мав власного житла. Тому, маючи на меті покращити житлові умови для себе та дітей, 08 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в простій письмовій формі було укладено Попередній договір купівлі-продажу домоволодіння № 11 по вул. Ленінградській у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за що власник домоволодіння отримав аванс в розмірі 4000 грн., що на день укладення попереднього договору було еквівалентом 500 доларів США (а.с.23).

12 липня 2013 року ОСОБА_1 відчужила належну їй квартиру, уклавши з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 (а.с.20-21). Продаж квартир вчинено за 96315 грн. А вже 16 липня 2013 року, за отримані від продажу квартири грошові кошти, ОСОБА_1 придбала домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, куди і вселилась з сімєю. Таким чином, домоволодіння та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: вул. Ленінградська, 11 с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області є особистою власністю ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне визнати домоволодіння загальною площею 54,30 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0106, загальною площею 0,1500 га, які розташовані по вул. Ленінградській, 11 у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області особистою приватною власністю ОСОБА_1

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_14 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так дійсно, з 09 липня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1. З липня 2011 року по лютий 2015 року сторони спільно мешкали в житловому будинку за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Всупереч вказаних вимог законодавства, позивачем за зустрічним позовом не доведено ті обставини, на які він посилається у зустрічній позовній заяві, як на підставу своїх вимог, а саме факт спільного придбання спільного майна, зокрема домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, а тому суд відмовляє у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 793 грн. 70 коп. сплаченого судового збору, а судові витрати за зустрічним позовом слід віднести за рахунок позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 57, 88, 214, 215, 223 ЦПК України, ст. 57 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати домоволодіння та земельну ділянку під № 11 по вул. Ленінградській у с.Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області особистою приватною власністю ОСОБА_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 793 грн.70 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.