Справа № 715/1478/14-ц
Провадження № 2/715/15/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, вказавши в позові, що він з 25 вересня 2004 року по 12 серпня 2011 року перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2. За час їх спільного проживання за спільні кошти ними побудований двоповерховий житловий будинок, що розташований по вул. Чорновола №4 в смт. Глибока, Чернівецької області, будівництво якого фактично не завершено. В даний час житловий будинок ще не зданий в експлуатацію та не зареєстровано право власності, тому підлягають розподілу будівельні матеріали, вироби та конструкції, які використані на будівництво житлового будинку. Виходячи з рівності часток подружжя кожному з них належить по 1/2 ідеальної частини будівельних матеріалів та конструкцій, які використані на будівництво житлового будинку. Тому просить суд поділити будівельні матеріали, вироби та конструкції використані на будівництво житлового будинку, які розташовані по вул. Чорновола №4, в смт. Глибока, Чернівецької області, та визнати право власності за кожним з них на 1/2 ідеальної частини вказаних будівельних матеріалів.

13 серпня 2014 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позовну заяву про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на їх не відповідність дійсності, в звязку з тим, що під час шлюбу позивач ніде не працював, не мав ніяких доходів, а тому не міг приймати участь у будівництві цього будинку. До жовтня 2010 року вона проживала з позивачем у житловому приміщенні його батьків по вул. Першотравневій в смт. Глибока Чернівецької області. Таким чином, під час перебування у шлюбі з позивачем, вони житловий будинок не будували, а тому відсутні підстави для поділу будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, використаних на житловий будинок, який розташований по вул. Чорновола №4, в смт. Глибока Чернівецької області, а також відсутні підстави для визнання права власності на ці будівельні матеріали за позивачем ОСОБА_1 та за нею в рівних частках по 1/2 ідеальної частини. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, згідно останніх змінених позовних вимог від 28 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 просить поділити будівельні матеріали, вироби та конструкції використані на будівництво житлового будинку, розташованого по вул.Чорновола № 4, в смт.Глибока, Чернівецької області, та визнати право власності за ним на 375/1000 частки вказаних будівельних матеріалів і робіт, що були здійснені під час його з відповідачкою спільного проживання, всього загальною вартістю 211038,20 грн., а саме:

- розробка ґрунту вручну з кріпленням в траншеях шириною до 2м, глибиною до 2м, група ґрунтів 2-51,8 м3 вартістю 3019,10 грн.;

- розробка ґрунту вручну в траншеях шириною понад 2м і котлованах з кріпленням при глибині траншей і котлованів до 2м, група ґрунтів 2-63,3 м3, вартістю 4465,52 грн.;

- кріплення інвентарними щитами стінок траншей шириною до 2м у стійких ґрунтах -169,7 м2, вартістю 13691,14 грн.;

- кріплення дошками стінок котлованів і траншей глибиною до 3м у стійких ґрунтах -35,8 м2 вартістю 853,33 грн.;

- ущільнення ґрунту гравієм - 75,9 м2, вартістю 1030,18 грн.;

- збирання і розбирання опалубки з окремих дощок для улаштування фундаментів стрічкових глибиною закладення до 1 м. ширина 0,5 м, кубатура 107,1м3 вартістю -1137,62 грн.;

- укладання бетонної суміші в конструкції фундаментів - 71,2м3, вартістю 50986,97 грн.;

- гідроізоляція стін, фундаментів рулонними матеріалами, горизонтальна обклеювальна в шари - 37,9 м2, вартістю 4768,87 грн.;

- мурування зовнішніх простих стін з керамблоку при висоті поверху до 4м - 68,3м, вартістю 87472,49 грн.;

- мурування зовнішніх простих стін з шлакоблоку при висоті поверху до 4м - 3,2м3, вартістю 3078,94 грн.;

- мурування внутрішніх простих стін та перегородок керамблоку при висоті поверху до 4м 61,7м3, вартістю 79089,53 грн.;

- мурування димових цегляних труб - 1,1м3, вартістю 1903,17 грн.;

- улаштування перемичок - 4,0м, вартістю 11526,71 грн.;

- улаштування монолітних залізобетонних перекриттів товщиною до 150мм- 25,7м3, вартістю 58580,04 грн.;

- улаштування перекриттів з укладанням балок по стінах кам'яних - 101,8м2, вартістю 22730,21 грн.;

- улаштування підстильних бетонних шарів - 7,6м3, вартістю 6458,56 грн.;

- улаштування крокв та матеріалів з колод - 6,2м3 , вартістю 13798,78 грн.;

- улаштування покрівель шатрових з металочерепиці - 192,8м, вартістю 57485,23 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі, понесені ним, а саме: судовий збір в розмірі 2110,38 грн., та витрати пов'язані із проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2500 грн.

28 квітня 2015 року відповідачка ОСОБА_2, надала суду заперечення на заяву про зміну позовних вимог, посилаючись на її безпідставність на необґрунтованість, зокрема вказує на те, що оскільки загальна вартість будівельних матеріалів та затрат після припинення шлюбних відносин складає 255 880,89 грн., відповідно до висновку експерта загальна вартість будівельних матеріалів та робіт складає всього 562 436,05 грн., різниця складає 306 555,11 грн., а в заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує на те, що загальна вартість складає 422 076,39 грн. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві, просив суд змінені позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 змінені позовні вимоги не визнали, посилались на їх безпідставність та необґрунтованість, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Проте, із останніх заперечень від 28 квітня 2015 року вбачається, що відповідачка частково визнає позовні вимоги, а саме в частині, що вартість набутого спільно майна становить 255 880,89 грн.

Вислухавши пояснення учасників процесу і, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-МИ № 2078728.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження від 01 грудня 2006 року, вбачається, що у сторін 06 листопада 2006 року народилася дитина ОСОБА_5.

Згідно Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірваний.

Державний акт на право власності на земельну ділянку по вулиці Чорновола, 4 в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, виданий 03 листопада 2005 року на імя ОСОБА_6.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 27 листопада 2010 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,1485 га, кадастровий номер :002:0099, яка розташована в смт. Глибока по вул. Чорновола №4 Глибоцького району Чернівецької області.

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 133 від 27 березня 2015 року ринкова вартість будівельних робіт та будівельних матеріалів, витрачених на спорудження двоповерхового житлового будинку незавершеного будівництвом за адресою: вул. Чорновола, 4, в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, становить 562 434,05 грн.

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використанні в процесі його будівництва.

Згідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто за загальним правилом позивач має довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування. З наведених норм матеріального права вбачається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином названі норми матеріального права визначають факт існування спільної сумісної власності подружжя, доки протилежне не доказано кимось із подружжя.

Вирішуючи позовні вимоги, суд бере до уваги те, що виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все набуте за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя.

Як встановлено судом та визнається сторонами, спірне будівництво було розпочате за час перебування сторін у шлюбі.

Судом встановлено, що початок будівництва припадав саме на 2009 рік, суд відхиляє доводи позивача про початок будівництва раніше у 2007 році, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами.

Будівництво було розпочате на земельній ділянці, що належала відповідачці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2005 року.

На даний час вказана земельна ділянка перебуває у власності третьої особи на підставі договору дарування земельної ділянки від 27 листопада 2010 року, згідно якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,1485 га, кадастровий номер :002:0099, яка розташована в смт. Глибока по вул. Чорновола №4 Глибоцького району Чернівецької області. Окрім того, третя особа є власником житлового будинку і господарських споруд за вказаною адресою, також на підставі договору дарування від 27 листопада 2010 року.

Судом встановлено, що за адресою по вул. Чорновола №4 в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області знаходиться зареєстровані за третьою особою житловий будинок і господарські споруди, а також незавершений будівництвом житловий будинок, який відповідно не зареєстрований.

Будівництво спірного житлового будинку здійснювалося без відповідних дозволів, тому відповідно до вимог ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Суд відхиляє посилання відповідачки і третьої особи про належність третій особі будівництва, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами. Також суд відхиляє дані доводи з посиланням на будівельний паспорт на імя ОСОБА_4, оскільки цей будівельний паспорт виготовлений 17 липня 2014 року, тобто після звернення позивача з вказаним позовом в суд (07 липня 2014 року) і значно пізніше початку будівництва (2009 рік), що є суттєвим порушенням вимог щодо вдачі будівельного паспорту.

Також суд відхиляє доводи відповідачки з посиланням на договір між нею і третьою особою від 10 квітня 2006 року про встановлення права користування земельної ділянки для забудови (суперфіцію), оскільки наданий суду договір у порушення вимог чинного законодавства нотаріально не посвідчений і в супереч вимог ст.182 ЦК України речове право на нерухоме майно не зареєстровано.

Сторонами та третьою особою визнається той факт і підтверджено показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що будівництво спірного незавершеного будівництва здійснювалося для подружжя позивача і відповідачки, які на той час перебували у шлюбі. Участь інших осіб або родичів у будівництві будинку не є підставою для визнання за ними права власності на частку спорудженого будинку. Ці особи вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх витрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. В окремих випадках за цими особами може бути визнано право власності на частку будинку, якщо між цими особами та забудовником було укладено угоду про створення спільної власності на жилий будинок і саме з цією метою вони своєю працею та коштами брали участь у спорудженні будинку. Більш того, третя особа із такими позовними вимогами не зверталася.

Не доведено в судовому засіданні відповідачкою ОСОБА_2 належними і допустимими доказами факт отримання нею в дар 6 тис. доларів США від бабусі ОСОБА_9

Відповідно п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

В частині 1 статті 219 ЦК України зазначено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 5 статті 719 ЦК України визначено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Також суд відхиляє доводи про належність спірного будівництва третій особі з посиланням на чеки та накладні, оскільки жоден із наданих суду не виданий на імя третьої особи, крім того їх загальна вартість є незначною по відношенню до загальної вартості будівництва, серед вказаних документів є ті, що видані на матеріали, використання яких не доведено в судовому засіданні.

З показань свідка ОСОБА_7, який є батьком відповідачки, а відповідачка та третя особа в своїх доводах посилаються, що будівництво здійснювалося цим свідком і третьою особою, вбачається, що позивач ОСОБА_1 брав активну участь у будівництві, як фізичну участь, так і майнову участь, і з його сторони участь у будівництві була значною.

Суд вважає, що позивачем не доведено вказаний ним у змінених позовних вимогах обсяг робіт та вартість будівельних матеріалів і обладнання, що були здійснені і придбані за час спільного проживання його з відповідачкою. Так, не доведено виконання робіт щодо мурування димових цегляних труб - 1,1м3, вартістю 1903,17 грн.; - улаштування перекриттів з укладанням балок по стінах кам'яних - 101,8м2, вартістю 22730,21 грн.; улаштування підстильних бетонних шарів - 7,6м3, вартістю 6458,56 грн.; улаштування крокв та матеріалів з колод - 6,2м3 , вартістю 13798,78 грн.; улаштування покрівель шатрових з металочерепиці - 192,8м, вартістю 57485,23 грн.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що на час розірвання шлюбу будинок був із дахом, з посиланням на показання свідка ОСОБА_7, оскільки свідок в судовому засіданні пояснив, що памятає, що на момент спільного проживання сторін були побудовані стіни, чи був дах він не памятає.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 133 від 27 березня 2015 року експерту не надається можливим встановити обєми робіт, кількість та види будівельних матеріалів, що використані для спорудження двоповерхового житлового будинку за адресою: вул. Чорновола, 4, в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, станом на 12 серпня 2011 року.

Суд відхиляє доводи позивача в цій частині з посиланням на показання свідка ОСОБА_8, оскільки вона є матірю позивача і заінтересована у розгляді справи, більш того з її пояснень вбачається, що вона протягом вказаного часу перебувала за кордоном, а тому достовірно не знає про обсяг робіт, вартість матеріалів, термінів виконання тих чи інших робіт.

За таких обставин, позивачем доведено вартість спірного майна на час його з відповідачкою спільного проживання у розмірі 319700,44 грн., тому 1/2 частка становитиме 159 850,22 грн., що від загальної вартості, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи № 133 від 27 березня 2015 року (562 434,05 грн.) становить 284/1000 (159850,22*100:562434,05= 284/1000). Тому саме в такому розмірі підлягають задоволенню змінені позовні вимоги.

У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на те, що позов задоволено частково, а саме: на 75,7 %, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1597,56 грн. (з розрахунку: 75,7 % від 2110,38 =1597,56 грн.) та 1892,50 грн. витрат за проведення судової експертизи (з розрахунку: 75,7 % від 2500 = 1892,50 грн.), а всього слід стягнути 3490,06 грн. (1597,56 грн. + 1892,50 грн. =3490,06 грн.).

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 68, 70, 71 СК України, ст.ст. 331, 368, 376 ЦК України, керуючись ст.ст.3-11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 284/1000 частин будівельних матеріалів та обладнання, що були використані на будівництво незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований в смт. Глибока по вулиці Чорновола,4 Глибоцького району Чернівецької області загальною вартістю 159 850 (сто пятдесят девять тисяч вісімсот пятдесят) гривень, 22 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки смт. Глибока вул. Чорновола,4 Глибоцького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати в розмірі 3490,06 (три тисячі чотириста девяносто) гривень, 06 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: