22-ц/775/1168/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Суддя-доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за заявою Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про повторне виселення, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах і інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16.12.2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19.03.2015р. і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за позовом виконавчого комітету Маріупольської міської ради виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 і неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Постановами державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 26.06.2015р. і 17.07.2015р. виконавче провадження щодо виселення відповідачів було закінчено у зв'язку з виконанням судового рішення і виселенням боржників в добровільному порядку. Однак, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у теперішній час фактично мешкають у зазначеній квартирі АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою житлової організації. Виконком, використовуючи свої повноваження згідно із ст. 5 ЖК України, просить повторно на підставі ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» виселити вказаних осіб з самостійно займаного ними жилого приміщення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.10.2015р. заява виконавчого комітету Маріупольської міської ради задоволена. Повторно виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви виконкому Маріупольської міської ради.

Апеляційний суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи заінтересованих осіб - представника Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, від якого надійшла заява про вирішення справи у його відсутність (а.с. 78); ОСОБА_2, щодо якого кореспонденція спрямована відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за відомим місцем його реєстрації - АДРЕСА_2, повертається з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 17, 23, 30 справи № 265/8286/13-ц, а.с. 77); ОСОБА_3, яка будучи повідомленою через свого представника (ч. 5 ст. 76 ЦПК України) і за телефонограмою № 627, повторно не прибула в судове засідання і надала заяву про відкладення розгляду справи, в чому колегія суддів не вбачила поважних причин - із врахуванням заслуховування в апеляційному суді пояснень представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, а також сплив передбаченого ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України п'ятнадцятиденного строку вирішення справи апеляційним судом (30.11.2015р. було відкрито апеляційне провадження), друга поспіль її неявка не зашкоджує розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який підтримав доводи скарги, заперечення проти скарги представника заявника - виконкому Маріупольської міської ради - Махсма С.О., дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності територіальній громаді в особі Маріупольської міської ради на підставі чинного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19.11.2012р., яким визнано це нерухоме майно відумерлою спадщиною у зв'язку з невстановленням спадкоємців ані за заповітом, ані за законом, не звернення будь-кого з них до нотаріальної контори; право комунальної власності на цей об'єкт нерухомості зареєстровано 21.11.2013р.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16.12.2014р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19.03.2015р. і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015р., за позовом виконавчого комітету Маріупольської міської ради виселено на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України ОСОБА_2, ОСОБА_3 і неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Апеляційний суд в своїй ухвалі (а.с. 15зв.) відхилив, як безпідставні доводи ОСОБА_3 на те, що вселення її сім'ї до квартири відбулося за згодою ОСОБА_8, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9, оскільки сама ОСОБА_9 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10, що встановлено рішенням суду від 19.11.2012р. (про відумерлість спадщини); квартира - не включена до спадкової маси ОСОБА_9. Суди трьох судових інстанцій врахували відсутність доказів реєстрації відповідачів, відсутність в них ордеру на займане приміщення.

Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції 26.06.2015р. і 17.07.215р. ухвалено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 47341779, ВП № 47341579, ВП № 47341733, ВП № 47341831 у зв'язку з добровільним виконанням боржниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про їх виселення - на підставі актів державного виконавця від 25.06.2015р. і 17.07.2015р. (а. с. 4, 5-6).

Задовольняючи заяву виконкому Маріупольської міської ради про повторне виселення боржників, суд виходив з належності квартири на праві власності територіальній громаді, врахував ухвалені по справі судові рішення першої, апеляційної і касаційної інстанцій щодо відсутності правових підстав для проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спірній квартирі і їх виселення в порядку виконання судового рішення. Беручи до уваги фактичне зайняття спірного приміщення вже після виконання судового рішення про виселення цих осіб, суд, застосовуючи спосіб захисту прав заявника, задовольнив заяву щодо повторного їх виселення з самостійно займаного ними приміщення.

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Конституцією України закладено принцип обов'язковості виконання судових рішень. Вироки, рішення, постанови, ухвали, які виносяться ім'ям України, повинні виконуватися, і цю функцію покладено законом на Державну виконавчу службу, яка є єдиним органом примусового виконання рішень в Україні, адже виконання судових рішень - це важлива державна справа, яка потребує високої професійної відповідальності та моральних чеснот. Справа, яка працює на благо громадян України та стоїть на захисті їх конституційних прав.

Відповідно до ч. 11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 з подальшими змінами, у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Наведеною нормою визначено можливість здійснення державним виконавцем повторного виселення боржників на підставі ухвали суду. Контекстом цих положень не визначено правових заборон ініціювати таку заяву про повторне примусове виселення боржників заінтересованою особою - виконкомом Маріупольської міської ради, який згідно п. 1 ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 30 ЖК України здійснює державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду і є стягувачем у виконавчому провадженні з виселення боржників. Тому доводи апеляційної скарги представника заінтересованої особи ОСОБА_3 про відсутність у виконкому процесуально-правових підстав звертатись до суду із вказаною заявою не є юридично спроможними.

За актами державного виконавця від 25.06.2015р. боржник ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, його майна не виявлено; а відповідачі ОСОБА_3 із дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 добровільно виселились з квартири, в результаті чого ухвалено постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2015р. і 17.07.2015р.

Оскільки відомості в актах державного виконавця з приводу виселення ОСОБА_3 із дітьми і засвідчення непроживання ОСОБА_2 будь-якими іншими даними не спростовані, то не є обгрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 з приводу бездоказовості факту виселення родини ОСОБА_2 в порядку виконання рішення від 16.12.2014р., що він вбачає у не витребуванні у божників ключів і самої квартири.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 в частині недоведення факту самостійного вселення родини ОСОБА_3 в жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1, після набуття чинності рішенням про їх виселення, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Так, суд оскаржуване по справі процесуальне рішення про повторне виселення ґрунтував на довідці ЖБК «8 Березня», змістом якої засвідчено фактичне проживання без реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 станом на 27.08.2015р. (а.с. 7).

Відомості, наведені у довідці ЖБК не спростовані будь-якими іншими документами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 посилається на неналежність цього доказу, бо довідка ЖБК є вторинним документом, що не містить в собі відомості, коли вселялись боржники і коли звільнили займане приміщення.

Колегія суддів вважає такі доводи непереконливими, оскільки наданий ЖБК документ відповідає вимогам ст.ст. 58-59 ЦПК України, якими регламентовано належність і допустимість доказів, бо факт проживання боржників, що має для вирішення заяви виконкому істотне значення, засвідчений на дату зведення довідки (27.08.2015р.), що в хронології часу було пізніше завершення виконавчого провадження з виселення боржників у травні-липні 2015 року. А також ця довідка здобута у процесуальний спосіб - в засвідченому печаткою вигляді долучена до матеріалів заяви виконкому.

Зважаючи на зібрання у даній справі матеріалів, що вказують на самостійне зайняття боржниками спірного жилого приміщення після виконання чинного судового рішення від 16.12.2014р. про їх виселення, у державної виконавчої служби є всі правові підстави для поновлення виконавчого провадження, як на то прямо вказує ч. 11 ст. 78 Закону № 606-XIV, поза залежністю від оскарження постанов про закриття виконавчого провадження, як помилково вважає неможливим представник ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі.

Розгляд іншим судом справи за заявою ОСОБА_8, що є матір'ю ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини на спірне жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1, по якій ще не прийнято рішення, на даному етапі не пов'язано з вирішенням судом долі заяви виконкому про повторне виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із дітьми з цього помешкання. Відтак, ці доводи, ще й з урахуванням чинності рішення суду від 19.11.2012р. про відумерлість спадщини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 не спростовують правильності висновків суду. Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання протягом двадцяти днів скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді Т.Г.Ігнатоля

Л.М.Кочегарова