Дата документу 09.12.2015 Справа № 334/5981/15-ц Провадження № 2/334/2634/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Колесник С.Г., при секретарі Манюхіні О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, 3-я особа Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання права іпотеки на нерухоме майно

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права іпотеки на нерухоме майно, при цьому вказав, що 12 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/2180/18/03348 (надалі Кредитний договір), відповідно до якого банком було надано позичальнику, відповідачці у справі, кредитні кошти у розмірі 35 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року та сплатою 13,50 % річних. Кредитні кошти надавалися для задоволення споживчих потреб.

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, Банк надав позичальнику кошти на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, а позичальник, в свою чергу, приймає кредит та зобов'язується повернути його не пізніше встановленого строку, сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, можливі неустойки та інші витрати в порядку і на умовах, передбачених Кредитним договором.

Також, 12.07.2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки № 014/2180/18/03348 (надалі - Договір іпотеки). Згідно умов Договору іпотеки Банку в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: жилий будинок № 194 по вулиці Учнівській в м. Запоріжжя.

Станом на момент укладання договору іпотеки, земельна ділянка площею 423 кв.м. не була приватизована (п. 1.3 договору іпотеки), внаслідок чого сторони домовились, що у строк шість місяців з дня підписання договору іпотеки, ОСОБА_1 зобов'язалась надати Банку копії документів, що підтверджують право іпотекодавця на користування земельною ділянкою або право власності на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки. Сторони домовились, що у разі невиконання ОСОБА_1 зазначених умов наступають наслідки, передбачені Кредитним договором.

Так, під час укладання Договору іпотеки ОСОБА_1 було надано Довідку Запорізького міського бюро технічної інвентаризації від 22.03.2007 року про те, що загальна площа земельної ділянки № 194 по вулиці Учнівська складає 423 кв.м., згідно рішення Запорізької сільської ради загальна площа ділянки, яка закріплена, за житловим будинком, складає 467 кв.м. (довідку надано разом з технічним паспортом на жилий будинок).

У 2008 році ОСОБА_1 надала до Банку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 273138 від 24.03.2008 року. Згідно Державного акту остання є власником земельної ділянки площею 0, 0461 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Учнівська, 194.

У зв'язку із порушенням ОСОБА_1 у 2012 році зобов'язань за кредитним договором, Банк скористався своїм правом захисту порушених прав, внаслідок чого 01.08.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 на предмет іпотеки здійснено виконавчий напис з метою задоволення вимог іпотекодержателя в сумі 347 597, 35 гривень, або еквівалент в валюті кредиту по курсу НБУ станом на дату вчинення нотаріальної дії - 43 487, 72 доларів СПІА.

10.08.2012 року постановою Ленінського ВДВС на підставі виконавчого написунотаріуса відкрито виконавче провадження № 33779936.

Після відкриття виконавчого провадження, 15 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Лише з цього позову Банку стало відомо, про те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 273138 був скасований у зв'язку із невірним зазначенням площі земельної ділянки. Відповідно до цього, ОСОБА_1М отримала новий Державний акт за серією ЯИ № 283677 від 13.07.2012 року, згідно якого остання є власником земельної ділянки площею 0, 0372 га.

Позивач вважає, що зміна площі земельної ділянки суттєво порушує кредитні вимоги Банку як іпотеко держателя, і, за наявності діючого договору іпотеки, раніше переданий в іпотеку банку об'єкт нерухомості поділено на окремі частини, а тому іпотекодержатель має право вимагати визнання земельної ділянки площею 0, 0461 га предметом іпотеки за Договором іпотеки № 014/2180/18/03348.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0, 0461 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Учнівська, 194 та зобов'язання відділу речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Запорізького МУЮ в Запорізькій області внести відповідні відомості до Державного реєстру іпотек та заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Також просила стягнути з відповідачки судові витрати, повязані з оплатою судового збору.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. При цьому надав суду докази того, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності частина земельної ділянки, розташованої у м.Запоріжжя вул..Учнівська,194 за кадастровим номером :04:0141:0189 площею 0,0089 га за договором дарування від 06.06.2013 року належить ОСОБА_4. Тому, вважає, що на час розгляду справи предмету позову, а саме земельної ділянки площею 0, 0461 га, не існує в натурі. Крім того, додав, що у відповідності до вимог діючого цивільного законодавства, повинна бути дотримана форма укладання договору іпотеки, тобто нотаріально посвідчений договір, але переметом договору іпотеки між сторонами був жилий будинок, а ні земельна ділянка. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові пояснення у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/2180/18/03348, відповідно до якого банком було надано відповідачці у справі кредитні кошти у розмірі 35 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року та сплатою 13,50 % річних. Кредитні кошти надавалися для задоволення споживчих потреб.

Також, 12.07.2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки № 014/2180/18/03348. Згідно умов Договору іпотеки Банку в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: жилий будинок № 194 по вулиці Учнівській в м. Запоріжжя.

Станом на момент укладання договору іпотеки, земельна ділянка площею 423 кв.м., на який розташований предмет іпотеки, не була приватизована (п. 1.3 договору іпотеки), внаслідок чого сторони домовились, що у строк шість місяців з дня підписання договору іпотеки, ОСОБА_1 зобов'язалась надати Банку копії документів, що підтверджують право іпотекодавця на користування земельною ділянкою або право власності на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки. Сторони домовились, що у разі невиконання ОСОБА_1 зазначених умов наступають наслідки, передбачені Кредитним договором.

На виконання вказаних договору, в 2008 році ОСОБА_1 надала до Банку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 273138 від 24.03.2008 року, згідно якого у остання є власником земельної ділянки площею 0, 0461 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Учнівська, 194.

Судом встановленота не оспорюється сторонами, що після отримання від позивача у відповідності до п.1.3.2 Договору іпотеки Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, до 2012 року позивачем не вживалось будь-яких дій щодо звернення на предмет іпотеки та набуття права власності на земельну ділянку.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 273138 від 24.03.2008 року, скасований у звязку із невірним зазначенням площі земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки, а саме будинок 194 по вул..Учнівський у м.Запоріжжя , і 13 липня 2012 року ОСОБА_1 видано 2 Державних акта на право власності на земельну ділянку від 13.07.2012 року, згідно якого у остання є власником земельної ділянки площею 0, 0372 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Учнівська, 194 та власником земельної ділянки площею 0, 0089 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Учнівська, 194

Судом встановлено, що позивач в звязку із невиконанням боржником-відповідачкою у справі, забезпеченого іпотекою зобов'язання, скористався своїм правом щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, звернувшись до приватного нотаріуса для отримання виконавчого напису, та 01.08.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 на предмет іпотеки,а саме жилий будинок №194 по вул..Учнівський у м.Запоріжжя здійснено виконавчий напис з метою задоволення вимог іпотекодержателя в сумі 347 597, 35 гривень, або еквівалент в валюті кредиту по курсу НБУ станом на дату вчинення нотаріальної дії - 43 487, 72 доларів СПІА.

Згідно ч. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Приписами статті 10 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, ушкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Згідно із вимогами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до умов п.п. 1.3.1, 1.3.2 іпотечного договору, у разі невиконання іпотекодавцем зазначених умов настають правові наслідки, передбачені Кредитним договором, тобто сторонами у справі визначена відповідальність за неналежне виконання зобовязань, передбачена розділом 9 кредитного договору.

П.1.3.3 передбачено, що у разі набуття права власності іпотекодавцем на земельну ділянку та у разі звернення стягнення на предмет іпотеки,право власності на земельну ділянку переходить до набувача разом з будівлями та спорудами відповідно до вимог діючого на момент звернення стягнення законодавства України. Тобто в даному випадку йдеться про набуття іпотекодержателем-позивачем у справі права власності на земельну ділянку, а ні право іпотеки.

Крім того, відповідно до ст.,18 Закону України «Про іпотеку» Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивачем не надано доказів того, що вінзвертався до ОСОБА_1 з пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір іпотеки щодо належної їй частини земельної ділянки, або відсутності у нього можливості повторного звернення до нотаріуса за виконавчим написом з метою задоволення вимог іпотекодержателя з урахуванням відомостей про наявність іншого Державного акту на земельну ділянку, тобто що він позбавлений можливості реалізації предмету іпотеки та задоволення своїх грошових вимог.

Разом з тим, під час слухання справи встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності частина земельної ділянки, розташованої у м.Запоріжжя вул..Учнівська,194 за кадастровим номером :04:0141:0189 площею 0,0089 га за договором дарування від 06.06.2013 року належить ОСОБА_4, який не є стороною кредитних правовідносин, а тому визнання права іпотеки на земельну ділянку, частина якої належить іншому власнику на законних підставах буде порушувати його інтереси, як власника.

Таким чином суд, аналізуючи всі докази в сукупності, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України,ст..ст.1,10,18 Закону України «Про іпотеку»,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовуПублічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, 3-я особа Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання права іпотеки на нерухоме майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Колесник С. Г.