АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2143/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1762/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Карнауха П.М.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа Громадська організація "Регіональний народний контроль" про розірвання договору, повернення коштів, стягнення неустойки та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.01.2014 вона уклала із відповідачем договір, згідно якого відповідач зобов'язався організувати роботу по виготовленню і передачі їй у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. До договору було надано креслення виробу, де зазначено його розміри. Обміри конструкції проводилися відповідачем. 06.01.2014 р. між нею та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кредитні кошти у сумі 6936 грн., які були спрямовані на оплату вартості виробу. 07.01.2014 р. вона виявила невідповідність у замірах, про що повідомила відповідача, однак останній 21.03.2014 доставив за місцем її проживання балконні конструкції, які не відповідали за розмірами. Одночасно відповідач прострочив виконання зобов'язання на 288 дні, тому зобов'язаний сплатити неустойку. Окрім цього, діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що нею сплачено кредитні кошти, а замовлений виріб не отримано.

Тому просила суд розірвати договір від 06.01.2014 року, укладений між нею та відповідачем на виготовлення виробів із профілю ПВХ «LIDER», повернути їй сплачену за товар грошову суму у розмірі 6936 грн. та неустойку в розмірі 1997,56 грн.; стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа Громадська організація "Регіональний народний контроль" про розірвання договору, стягнення моральної шкоди відмовлено.

З рішенням не погодилася позивач ОСОБА_2, яка у поданій апеляційній скарзі з підстав неповного зясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що нефахове виконання замірів балконного пройому представником відповідача стало наслідком надання їй неякісної послуги, що призвело до виготовлення неякісного товару.

Вважає, що здійснена органом захисту прав споживачів перевірка охопила питання розмірів конструкції, вказаних у кресленні та не стосувалася перевірки на відповідність указаних розмірів конструкції фактичному прорізу балкона по висоті. Даний державний орган не залучав до перевірки спеціалістів з інших установ, підприємств та організацій з метою встановлення якості виготовленого ФОП ОСОБА_4 виробу та на відповідність діючим стандартам.

Вказує, що при вирішенні спору суд повинен був керуватися ч.4, ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає свої вимоги доведеними, та що відповідач повинен був довести правильність проведених ним замірів конструкції та виконання креслень по них та встановити причини виготовлення продукції, що не відповідає фактичним розмірам.

Зазначає, що їй не надано було повної інформації про товар, оскільки в договорі зазначені недіючі стандарти; не надано сертифікат відповідності на виріб, що був виготовлений.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб. що приймають участь у справі, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2014 року між ОСОБА_2 (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено договір СМ-153 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язувався організувати роботу по виготовленню і передачі їй у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, а саме профіль ПВХ LIDER, білий, загальною площею 7,171кв.м. Вартість даних виробів складає 6936 грн. (а.с.6).

Замовник зобовязується сплатити вартість виробів, що складає 6936 грн. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору, після виконання пункту 3.1. виконавець зобовязаний передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору.

Згідно п. 3.3. Договору, перед придбанням вищезазначеної продукції замовник зобовязаний самостійно ознайомитися зі споживчими властивостями товарів та послуг, наданих йому виконавцем у вигляді нормативних документів фірми-виробника, у відповідності з вимогами ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 3.5 Договору, замовник оповіщається про передачу виробів за добу та зобовязаний прийняти готові вироби особисто, або забезпечити присутність свого представника.

П. 3.8. Договору сторони погодили, що для виконання умов цього договору, замовник зобовязується надати доступ до пройомів та джерела електропостачання.

Згідно п. 3.9. Договору зобовязання виконавця по цьому договору вважаються виконаними у повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів.

Згідно п. 3.10. Договору, замовник підписує акт прийому-передачі виробів або надає мотивовану відмову від підписання з зазначенням недоліків.

Відповідно до п. 3.12. Договору, він діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобовязань.

Згідно п. 4.2. Договору, в разі невиконання п.3.2. виконавець зобовязаний виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості цього Договору за кожний робочий день прострочення.

Відповідно до п. 7.5 Договору, зміна конфігурації та розмірів виробів за бажанням замовника здійснюється в тому випадку, якщо замовник звернувся протягом однієї доби з моменту підписання цього договору.

Згідно п. 7.6. Договору, замовник повідомлений про неможливість розірвання цього договору згідно доповнення № 3 до постанови КМУ від 19.03.1994 № 172 затвердженого переліку товарів належної якості не підлягаючих обміну та повергненню, згідно якого скло нарізане чи розкроєне під розмір, визначений покупцем (замовником) поверненню не підлягає. ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення і під розмір замовника, враховуючи ст. 184 ГКУ, є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, незамінною.

Підписом у додатку до договору від 06.01.2014 р., укладеного між сторонами, ОСОБА_2 засвідчила, що під час укладання договору вона належним чином повідомлена, що ПВХ конструкції виготовляються з використанням скла, розкроєного під визначений нею індивідуальний розмір. Згідно Додатку № 3 до Постанови КМУ від 19 березня 1994 року за № 172, затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), відповідно до якого скло, нарізане або розкроєне під розмір, визначений покупцем, враховуючи зміст ч. 1 ст. 184 ЦК України, є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, незамінною. Враховуючи вищевикладене, розірвання договору не допускається…

Підписуючи договір, позивач зазначила, що їй у повній мірі надана інформація про товар, умови оплати та доставки (а.с. 28).

Також позивач засвідчила підписом, що погоджується з розмірами, конфігурацією та комплектацією замовлення, розміри зняті в її присутності (а.с. 30).

06.01.2014 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа - Банк» укладено кредитний договір № 401572067, згідно якого їй було надано кредит на суму 6936,96 грн.(а.с.7-8).

Згідно довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 23.01.2015 р. за № 05946, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 401572067 від 06.01.2014 р., отриманим в ПАТ «Альфа-Банк» не має, кредитний договір закрито (а.с.10).

Згідно карти комплектації (монтажної карти), 21.02.2014 р. ОСОБА_2 відмовилася від виробу, про що власноручно зазначила та засвідчила підписом (а.с.29).

05.03.2014 р. ОСОБА_2 звернулася із заявою до ФОП ОСОБА_3, в якій повідомила про розірвання договору від 06.01.2014 у зв'язку з тим, що у рамі встановлена термопанель, а потрібно скло (а.с.17).

Відповідно до акту № 000236 від 08.07.2014 державної інспекції України з питань захисту прав споживачів - в ході проведеної перевірки за заявою ОСОБА_2 порушень чинного законодавства не виявлено (а.с. 32-33).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив із того, що відповідач не порушував договірні зобовязання; позивач, яка узгодила розміри замовленого виробу, його вигляд, конструкцію, про що власноручно зазначила у договорі та додатках до нього, не довела неналежне виконання відповідачем зобовязань згідно договору; також суд не приймає до уваги акт обстеження ГО «Регіональний народний контроль» від 17.02.2015 р., який суперечить висновку акту № 000236 від 08.07.2014 р. Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам, виходячи з наступного.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того, у Законі № 1023-XII «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати розірвання договору. Зокрема, на підставі ч.ч. 4,5 ст. 10 за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Законодавець у ст. 8 Закону № 1023-XII розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону № 1023-XII недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1023-XII споживач у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника зокрема розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо одання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, згідно акту обстеження від 17.02.2015 року, проведеного та складеного за заявою ОСОБА_2 від 02.02.2015 р. № 297 громадськими інспекторами ГО «Регіональний народний контроль» ОСОБА_5, ОСОБА_6, розміри вимірювання балконного прорізу, які зроблені ФОП ОСОБА_3 та вказані у замовленні-кресленні від 06.01.2014 року, який є невідємним додатком до договору СМ-153 від 06.01.2014 р., не відповідають розмірам балконного прорізу у дійсності. Висота балконного прорізу становить 1530 мм, ширина 1835 мм (а.с. 11-12).

Згідно карти комплектації (монтажної карти), висота виготовленого відповідачем віконного виробу становить 1660 мм (а.с. 29), що не відповідає фактичним розмірам балконного пройому у квартирі позивача.

Згідно вимог ДСТУ-Н Б.2.6-146:2010 «Настанова щодо проектування й улаштування вікон та дверей», до робіт з установлення віконних блоків входять роботи зокрема по обмірюванню прорізів (складання аркушу обміру).

Враховуючи те, що здійснені відповідачем обміри балконного пройому та виготовлені креслення не відповідають фактичним розмірам балконного пройому у квартирі позивача, що призвело до виготовлення відповідачем балконного виробу з ПВХ конструкції неналежної якості, невідповідність балконного виробу розмірам пройому є істотним недоліком товару та унеможливлює користування ним згідно з його цільовим призначенням, тому колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в частині розірвання укладеного між сторонами договору № СМ-153 від 06.01.2014 року щодо організації роботи по виготовленню та переданні у власність ПВХ конструкцій за розцінками виробника на підставі ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», та повернення позивачу сплачених за товар грошових коштів у сумі 6936,00 грн.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що відповідачем доводи позивача не спростовані, не надано доказів правильності проведених ним замірів балконного пройому у квартирі позивача, виконання креслень саме за цими розмірами.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення неустойки, оскільки за умовами договору позивач оплатила вартість замовленого виробу, відповідач зобовязання за договором до теперішнього часу не виконав та ПВХ конструкцію належної якості у власність позивача в обумовлені договором строки не передав. Період прострочення з 05.02.2014 р. та на день подачі позову до суду першої інстанції становить 288 днів, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1997,56 грн. неустойки, розмір якої обрахований позивачем вірно, у відповідності до умов п. 4.2 Договору, не викликає сумнівів у колегії суддів та відповідачем не спростований.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект .

Відповідно до ст. 711 ЦК (в ред. Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Позивач ОСОБА_2 у позові посилається на те, що відповідач здійснив невірні заміри та виготовив товар, який не відповідає фактичним розмірам; нею сплачені кредитні кошти за товар неналежної якості, який не відповідає фактичним розмірам; замовлений виріб не отриманий, тому вважає, що такими діями відповідача їй спричинено моральну шкоду.

Колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з заявлених позивачем підстав, оскільки не встановлено випадків, за яких дана шкода може бути відшкодована, а саме, що завдана майну споживача або каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як розяснено у п.47 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»

від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (п. 48 Постанови Пленуму).

В справі наявні ксерокопії замовлення на надання послуг за № 02-15 від 08.02.2015 р., за умовами якого ОСОБА_2 замовила у Приватного підприємства «Правова група «ЩИТ» послугу з надання консультації з правових питань, складання правових документів - позовної заяви до суду про розірвання договору та відшкодування шкоди та складання запитів (довідок).

За надання правової допомоги ОСОБА_2 сплачено на користь ПП ПГ «ЩИТ» 700,00 грн. згідно квитанції від 08.02.2015 р. (а.с. 14).

Разом з тим, позивач не надала доказів про те, що ПП ПГ «ЩИТ» є установою, що надає послуги в галузі права, а також розрахунку витрат наданої правової допомоги, що є підставою для відмови позивачу у стягненні таких витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303,307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317,319ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2015 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа Громадська організація "Регіональний народний контроль" про розірвання договору, відшкодування збитків, - задовольнити частково.

Розірвати договір (індивідуальний номер замовлення СМ-153) від 06.01.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 щодо організації робіт по виготовленню та переданні у власність виробів балконної рами.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6936,00 грн. (шість тисяч девятсот тридцять шість гривень), сплачені за виготовлення ПВХ конструкцій відповідно до договору (індивідуальний номер замовлення СМ-153) від 06.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, неустойку у розмірі 1997,56 грн. (тисяча девятсот девяносто сім гривень 56 копійок), а всього 8933,56 грн. (вісім тисяч девятсот тридцять три гривні 56 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі до касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1