Справа № 2-1609/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - А.К. Слободянюк

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом про відшкодування матеріальної шкоди та уточнивши позовні вимоги просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду, завдану самочинним будівництвом у розмірі 9307,10 грн та стягнути з відповідача майнову шкоду за руйнацію будинку за адресою: АДРЕСА_1, яка виникла в результаті побудови будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вважаючи, що його права порушуються забудовою будинку за вищевказаною адресою звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву, яка після усунення недоліків була прийнята судом та об'єднана в одне провадження з первісним позовом. За зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 просила суд зобов'язати ОСОБА_2 прийняти невідкладні заходи для припинення злиття його стічної води під фундамент будинку ОСОБА_1, щоб виключити подальше руйнування її будинку і усунути загрозу її життя та членів її сім'ї.

В обґрунтування позову зазначила, що водостічна труба з даху будинку ОСОБА_2 встановлена в безпосередній близькості від її будинку, вода з цієї водостічної труби стікає безпосередньо в грунт під будинок позивача за зустрічним позовом. Стічні води з даху будинку ОСОБА_2 і його ділянки безпосередньо течуть під фундаменти будинків відповідача і позивача, та в погріб позивача. Під час дощу в погребі по стінам тече вода на підлозі стоять калюжі, наявна вогкість, грибок та цвіль. В наслідок чого ОСОБА_1 не може використовувати погріб за призначенням, вимушена проводити роботи по усуненню наслідків затоплення погребу. Також позивач зазначає, що все це впливає на безпеку будинку, його надійність, термін експлуатації, призводить до зниження несучої здатності природних і штучних основ її будинку, знижує його вартість та може призвести до необоротних процесів повного руйнування будинку та до людських жертв. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з проханням відвести від будинків його стічну воду, однак жодних заходів з боку ОСОБА_2 здійснено не було. З цього приводу було звернення в прокуратуру, яке направлено для розгляду по суті в інспекцію архітектурно-будівельного контролю, однак на даний час відповіді від вказаної установи ОСОБА_1 не надходило. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду з вимогою про припинення та заборону здійснення дій, які порушують її право.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.08.2015, за заявою представника позивача за первісним позовом, останній залишений без розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник за зустрічним позовом підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Зокрема ОСОБА_2 вважав позов незаконним, необґрунтованим та безпідставним та зазначив, що житлові будинки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, які відповідно належать позивачу та відповідачі по справі, побудовані 1951 році на одному стрічковому фундаменті, у 2000 році ОСОБА_1 знесла старий будинок та побудувала новий двоповерховий, цегляний, залізобетонний будинок з масандрою, на цьому ж фундаменті. Внаслідок перевищення даху будинку ОСОБА_1 на 5 м (з одного) та 8 м (з другого) боку, всі опади, що збираються на даху будинку позивача за зустрічним позовом стікають на дах будинку ОСОБА_3 Жолоб водостічної труби ОСОБА_1 засмічений, тому він не виконує своїх функцій. Зазначає, що ОСОБА_1 перекрила власне подвір'я бетоном, тому опади збираються в місцях просідання бетону, вода затікає під фундамент та підтоплює погріб. Також вказав на те, що до судового засідання позивач за зустрічним позовом не зверталася до нього зі скаргами на затоплений погріб та його водостічну трубу.

Заслухавши сторони, їх доводи та заперечення, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення зустрічного позову без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

При цьому, суд не може погодитися з твердженнями позивача за зустрічною позовною заявою стосовно того, що її право порушено відповідачем, оскільки вказані ствердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та доказів вказаного позивачем не надано.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.11.1999 (а.с.67).

Будинок за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтв про право на спадщину за законом від 09.03.2005 на будинок та на земельну ділянку (а.с.11-13).

Згідно вимог абз. 3 ст.13 Конституції України та ч. 4 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до абз.7 ст.41 Конституції України та ч.5 ст.319 ЦК України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Положеннями ст.322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з зустрічним позовом до суду на підтвердження обставин викладених в позовній заяві ОСОБА_1 надала суду копію скарги ОСОБА_4 в прокуратуру Солом'янського району від 11.09.2014, яка, виходячи з пояснень відповідача, була обумовлена подачею позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що розглядалася Солом'янським районним судом м. Києва (справа № 760/10653/14-ц) за результатами розгляду якої, за заявою позивача позовна заява залишена без розгляду.

Далі позивачем був наданий супровідний лист прокуратури Солом'янського району м. Києва щодо направлення поданої ОСОБА_4 скарги до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, для вжиття заходів в межах встановленої Законом компетенції. Однак за твердженням ОСОБА_1 на момент розгляду даної справи відповіді від Інспекції не надходило.

Також позивачем надані фотокартки з зображенням кирпичної стіни та краєчку залізної труби, які підписані позивачем як «погріб дома АДРЕСА_2 під час дощу» та «водостічна труба з криши будинку АДРЕСА_1». Однак суду, не надано достовірних, вагомих та переконливих доказів, що ці фотокартки зроблені саме за адресою АДРЕСА_2, що ці зображення підтверджують причино-наслідковий зв'язок між обставинами викладеними в позовній заяві та порушенням прав позивача.

Будь-яких клопотань щодо призначення експертизи для встановлення або підтвердження обставин викладених у зустрічній позовній заяві, з боку позивача за зустрічним позовом до не надходило.

Тобто жодного документального належного та допустимого підтвердження на обґрунтування своїх вимог з приводу наявності порушення прав ОСОБА_1, останньою не надано, а тому суд вважає, що зазначені обґрунтування позову не знайшли свого відображення у доказах досліджених судом, тому суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх недоведеністю.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст.2-4, 10, 16, 57-60, 88, 208-210,212-215, 294-296 ЦПК України, ст.13,41 Конституції України; ст.ст.319, 322 ЦК України,-

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г.О. Козленко