Справа № 449/373/15 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/783/5555/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про перерахунок розміру грошового стягнення, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі покликаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що 17.12.2008 року працівником міліції ЛВ на станції Конотоп при виконанні своїх службових обов'язків незаконно заволодів майном, а саме 13700 доларів США і з цього часу був незаконно позбавлений права володіти своїми грошовими коштами та розпоряджатися ними. Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.03.2014 року задоволено позов, а саме стягнуто з Управління МВС України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_2 133220,17 грн. майнової та 20000,00 моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 - 5000 грн. моральної шкоди. 29.07.2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист на стягнення на їхню користь вищевказаних коштів. Виконавчий лист ними не подано до виконання, оскільки вони вважали, що мають підстави для проведення перерахунку розміру моральної шкоди, яка була їм нанесена 17.12.2008 року. Вказують, що згідно чинного законодавства, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом або іншим нормативно-правовим актом. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Сторони в судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були належно повідомлені, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України (а.с. 89-91).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхили з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлено, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.03.2014 року встановлено факт незаконного заволодіння 17.12.2008 року працівником міліції ЛВ на ст. Конотоп ОСОБА_4 майном позивачів, а саме 13 700 доларів США. Цим вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, стягнуто на користь ОСОБА_2 з управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці 1333 220, 17 грн. майнової та 20 000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 - 5 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01.07.2014 року в частині задоволення позовних вимог вирок залишено без змін.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов»язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 1,2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунку такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист про стягнення на користь позивачів майнової та моральної шкоди видано Конотопським міськрайонним судом Сумської області 29.07.2014 року (а.с.5). Проте до виконання позивачами не поданий.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині перерахунку розміру моральної шкоди відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних, районний суд вірно виходив з того, що позивачі не подавали виконавчий лист на виконання, тому прострочення зобов»язання боржником у розумінні ст. 612 ЦК України не мало місця та у відповідача відсутня вина як підстава відповідальності за порушення зобов»язання. Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині перерахунку розміру моральної шкоди.

Районним судом також обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в частині перерахунку майнової шкоди у зв»язку із зміною офіційного курсу гривні до долара США, оскільки чинне законодавство не передбачає перерахунку відшкодування шкоди у зв»язку із зміною курсу іноземної валюти.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л.Шумська