РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/8565/15-ц

2/643/3421/15

23.06.2015 року Московський районий суд. ОСОБА_1 у складі:

головуючої судді Ференчук О.В.

при секретарі Скасько Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Єнакієве цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу будинку та визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку № 40, що по провулку Червонодорожньому в м. Харкові, укладеного між ними 17 серпня 2014 року, та про визнання за ним права власності на самовільно реконструйований житловий будинок, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Райгородська, 44, загальною площею 110,5 кв.м, житловою 63,70 кв.м. Крім того, просить присвоїти зазначеному самовільно реконструйованому будинку юридичну адресу вул. Райгородська, 46.

Обгрунтовуючи свої вимоги пояснив, що 18.08.2014 року, він уклав із ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязувалася протягом одного календарного місяця передати йому у власність житловий будинок № 40 з господарськими спорудами і будівлями, який розташовано за адресою: м. Харків, пров. Червонодорожній. ОСОБА_3, як продавець за договором, свої зобовязання не виконала. Тому він вимушений звернутися до суду з вимогами про розірвання укладеного договору купівлі-продажу.

Крім того, на підставі договору про надання послуг від 10.03.2014 року він провів реконструкцію належного ОСОБА_3 житлового будинку № 44 літ. «Б-1», що по вул. Райгородська, 44, за що ОСОБА_3 зобов'язалася не заперечувати проти визнання за ним права власності саме на цей будинок. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «Б-1» - з виділенням окремої адреси вул. Райгородська, 46.

Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач до судового засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності і про визнання позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 17.08.2014 року ОСОБА_2А.(покупець) уклав з ОСОБА_3 у простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку № 40

Згідно п.1.1. даного договору позива зобов'язався на умовах та в порядку, визначених у цьому договорі, передати у власність відповідача а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити названу частку.

Главою 54 розділу III ЦК України визначаються загальні положення про купівлю-продаж. Статтею 657 Кодексу встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Отже, вказаний правочин у зв'язку з недодержанням сторонами вимог закону про його обов'язкове нотаріальне посвідчення (їх недійсність прямо встановлена законом) є нікчемним.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Як вказує позивач ОСОБА_2 ним на підставі укладеного договору про надання послуг за власні кошти здійснено реконструкцію житлового будинку літ. «Б-1» , а тому він просить визнати за ним право власності на цю будівлю.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

З матеріалів справи неможливо встановити ні власника спірного будинку № 44, що по вул. Райгородська в м. Харкові, ні власника земельної ділянки під ним.

Матеріали справи не містять жодної квитанції, чеку на придбання будівельних матеріалів; будь-яких узгоджень з компетентними службами та даних, що земельна ділянка була виділена або виділена на цей час під цю забудову.

Посилання позивача ОСОБА_2 на технічний звіт, зроблений ТОВ «Консулат», який, як він зазначає, свідчить про проведену реконструкцію будинку, безпідставний і судом не приймається.

З висновку вбачається, що він виконаний виключно з метою оцінки стану будівельних конструкцій і не може слугувати підґрунтям для вводу об'єкту в експлуатацію, оскільки потрібно отримати дозвільну документацію у встановленому законом порядку.

Таким чином, підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на реконструйований житловий будинок літ. «Б-1», що по вул. Райгородська, 44 в м. Харкові, не вбачається.

Що стосується питання про присвоєння самовільній забудові окремої поштової адреси: м. Харків, вул. Райгороська, 46, то це питання не відноситься до компетенції суду.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 122, 212-215, 10, 60 ЦПК України, ст. 657, 220 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу будинку та визнання права власності на будинок,

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення (отримання) рішення.

Суддя О.В. Ференчук