Справа № йовича Провадження № 22-ц/773/1794/15 Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою позивача на рішення Ковельського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк» звернулось в суд з даним позовом до ОСОБА_2, який обґрунтований тим, що 25.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №КФ-НКЛ-2010491 про надання кредиту в сумі 912000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 23% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.06.2016 року.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла прострочена заборгованість в сумі 651693,02 грн. Для забезпечення виконання умов кредитного договору 25.06.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір іпотеки, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за номером 1686, та за умовами якого в забезпечення виконання зобовязань позичальником ОСОБА_2 передано в іпотеку банку наступне майно: нежитлове приміщення, частина цегляного приміщення магазину (предмет іпотеки 1) та земельна ділянка (предмет іпотеки 2), на якій знаходиться предмет іпотеки 1, загальною площею 0,045 га з цільовим призначенням для обслуговування викупленої будівлі магазину, які знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 170, м. Ковель, Волинської області.

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КФ-НКЛ-2010491 від 25.06.2013 року звернути стягнення на належне відповідачу майно, яке є предметом іпотеки, а саме: нежитлове приміщення, частина цегляного приміщення магазину (предмет іпотеки 1) та земельну ділянку (предмет іпотеки 2), на якій знаходиться предмет іпотеки 1, загальною площею 0,045 га з цільовим призначенням для обслуговування викупленої будівлі магазину, які знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 170, м. Ковель, Волинської області, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банком» права власності на вищевказане майно, а судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 26.10.2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших мотивів, виходячи з такого.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивач ПАТ «Дельта Банк» не дотримав виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п.4.1.6. Іпотечного договору та не надіслав іпотекодавцю відповідачу у справі - письмову вимогу про усунення порушення та передчасно, з порушенням вимог вищезгаданої норми Закону, звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, чим порушив право відповідача ОСОБА_2 на сплату заборгованості за кредитним договором у визначеному вище порядку та у встановлені строки. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що він звертався у передбаченому законом порядку до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, як не надав і доказів того, що викликана необхідністю направлення попереднього письмового повідомлення боржнику затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Однак до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного зясування обставин, що мають значення для справи.

Так судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КФ-НКЛ-2010491, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 912000 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.06.2015 року та сплатою 23 процентів річних (а.с.8-9).

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань відповідача за даним кредитним договором між ПАТ Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір (а.с.10-16), відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку майно, яке належить йому на праві власності, а саме:

- нежитлове приміщення, частина цегляного приміщення магазину, загальною площею 461, кв. м. (предмет іпотеки-1);

- земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки-1, загальною площею 0,045 га, цільове призначення для обслуговування викупленої будівлі магазину, кадастровий номер :08:009:0013 (предмет іпотеки-2).

Вказані предмети іпотеки розташовані за адресою: вул. Незалежності, 170, м. Ковель, Волинської області.

Згідно із п. п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 цього договору сторони погодили, що ринкова вартість предмету іпотеки 1 2045000 грн., предмету іпотеки 2 56 000 грн. Загальна заставна вартість предметів іпотеки становить 2101000 грн.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 24.08.2015 року у нього перед банком утворилась заборгованість в розмірі 651693,02 грн., в тому числі: заборгованість за строковим кредитом 407882,49 грн.; заборгованість за простроченим кредитом 177134,49 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 20698,82 грн.; заборгованість за строковими відсотками 10770,72 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 14275,12 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів 1577,56 грн.; три відсотки річних від суми простроченого кредиту 1034,94 грн.; три відсотки річних від суми прострочених відсотків 78,88 грн., штраф 18240 грн. (а.с.7).

Відповідно до п. 4.1.6 іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем зобовязання за кредитним договором та/або зобовязань за цим Договором, а також інших обовязків іпотекодавця, іпотекодержатель має право вимоги дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки.

П. 7.2 цього договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору;

- продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Право Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 та звернення до суду із даним позовом від імені сторони вищезгаданого правочину ПАТ «Дельта Банк» підтверджено Постановою Національного Банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному Акціонерному товаристві «Дельта Банк», рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 та від 03.08.2015 року № 147, якими продовжено повноваження Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 на строк до 02.10.2015 року, наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 03.03.2015 року № 1 про те, що ОСОБА_3 приступив до виконання своїх повноважень уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Під час апеляційного розгляду даної справи представником позивача суду надано копію письмової вимоги банку, направленої 31.08.2015 року відповідачу ОСОБА_2, отриманої ним 04 вересня 2015 року, про необхідність погашення останнім кредитної заборгованості в розмірі 651693,02 грн. протягом 30 днів з моменту направлення вказаної вимоги.

Однак у визначений вимогою строк відповідачем кредитна заборгованість погашена не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Ухвалюючи оскаржуване в даній справі рішення з інших підстав, місцевий суд не звернув уваги на те, що відповідачем, на виконання умов укладеного з банком 25.06.2013 року кредитного договору №КФ-НКЛ-2010491, від повного розміру строкової заборгованості в сумі 912 000 грн., було сплачено більше половини заборгованості за строковим кредитом і станом на 24.08.2015 року такий розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 177134,49 грн. Загальний розмір заборгованості з врахуванням несплачених відсотків і штрафних санкцій становить 651693,02 грн., що є на думку колегії суддів, явно неспівмірним із вартістю предмету іпотеки, загальний розмір якого відповідно до умов договору становить 2101000 грн., тобто більше ніж в три рази перевищує суму заборгованості по основному зобовязанню.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства, які містяться в ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів приходить до висновку, що у заявленому позивачем ПАТ «Дельта Банк» позові слід відмовити з підстав неспівмірності заборгованості по основному зобовязанню вартості переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна, на яке позивач просив суд звернути стягнення, а допущені відповідачем порушення основного зобов'язання у вигляді кредитної заборгованості, що виникла станом на 24.08.2015 року, не завдасть збитків іпотекодержателю і не змінять обсягу його прав, оскільки останній не позбавлений права стягнути вказану суму заборгованості шляхом предявлення відповідного позову до суду.

Крім того, застосування в розглядуваному випадку такого способу звернення стягнення як визнання за банком права власності на згадане нерухоме майно, ринкова вартість якого ще у червні 2013 року, тобто до початку значних інфляційних процесів, що відбулися в Україні у 2014-2015 роках, становила 2101000 грн., буде несправедливим по відношенню до позичальника і спричинить дисбаланс між інтересами сторін, оскільки призведе до втрати іпотекодавцем майна, вартість якого більше ніж у три рази перевищує його грошові зобовязання перед позивачем. Законом не передбачене при застосуванні зазначеного способу звернення стягнення на іпотечне майно обовязку іпотекодержателя повернути іпотекодавцю різницю між вартістю отриманого у власність нерухомого майна і сумою кредитної заборгованості, що вже саме по собі виключає можливість в розглядуваній ситуації застосовування згаданого способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин справи, оскаржуване в даній справі рішення підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: