г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3788/15-ц
Номер провадження 2/213/1210/15
У Х В А Л А

16 листопада 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соловйової Л.Я.

при секретарі Ємельянцевій Л.Я.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спадкового майна та визнання права власності на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Соловйової Л.Я. згідно повторного автоматичного розподілу надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спадкового майна та визнання права власності на автомобіль НІССАН ЦЕФІРО, реєстраційний номер НОМЕР_1.

При ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що раніше в провадженні судді Соловйової Л.Я. знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення у натурі частки в нежитловому приміщенні, що знаходилось у спільній частковій власності.

17 жовтня 2013 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу по даній справі винесено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення компенсації. Копію рішення представник відповідача отримав 25.10.2013 року. Відповідач ОСОБА_2 копію рішення отримала по пошті - 01.11.2013 року.

04 лютого 2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу було винесено додаткове рішення з приводу конкретизації характеристики виділеної частини нежитлового приміщення.

На рішення суду від 17.10.2013 року - відповідачем ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, яка надійшла по пошті до суду 18.12.2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2014 року було залишено без змін рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2013 року. Вказана справа була суддею розглянута відкрито, безсторонньо, без будь-якої заінтересованості у розгляді справи, на засадах змагальності, на підставі наявних у справі доказів.

07.06.2013 року до суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до 5-ї Криворізької державної нотаріальної контори, державного нотаріуса ОСОБА_3, 3-я особа ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про спадщину.

Ухвалою судді Соловйової Л.Я. від 10.06.2013 року позовна заява залишалась без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.119 ЦПК України, так: позивачем не визначено належного відповідача по справі, оскільки ОСОБА_3 на той час не являлася державним нотаріусом Пятої Криворізької державної нотаріальної контори, у звязку із звільненням з посади, згідно вимог позову позивач оскаржувала свідоцтво про право на спадщину, яке видано ОСОБА_1, а не дії державного нотаріуса ОСОБА_3; не повно викладені обставини справи. Не вказано чи прийнята спадщина після смерті ОСОБА_4 на іншу 2/ 3 частку спадкового майна та хто отримав свідоцтво про право на спадщину; в позові не зазначено посилання на докази, що підтверджують кожну викладену в позові обставину; позивачем в позові не вірно зазначені поштові індекси позивача і третьої особи, не зазначені засоби звязку сторін і третьої особи або про їх відсутність; позовна заява не містила дату її подання до суду. В позові зазначена дата - 03.12.2011 року, однак фактично позовна заява направлена до суду в червні 2013 року, про що свідчив штемпель поштового відділення. Також додана до позову квитанція про сплату судового збору не містила дати сплати судового збору.

Позивач отримала копію вказаної ухвали суду 03.07.2013 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось до суду лише 29.08.2013 року. Однак, протягом встановленого законом строку від ОСОБА_2 не надійшло позовної заяви з усуненими недоліками, у звязку з чим, відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, позовну заяву було повернуто ухвалою суду від 30.08.2013 року.

24.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зі скаргою на дії судді, з вимогою про притягнення судді Соловйової Л.Я. до дисциплінарної відповідальності, хоч на думку судді, недоліки позовної заяви були суттєвими, та перешкоджали відкриттю провадження у справі, а винесене рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено апеляційним судом без змін та набрало законної сили.

Однак, враховуючи, що дисциплінарна перевірка у відношенні судді на цей час триває, вважаю, що ця обставина може вплинути на неупередженість судді, як і дати повід сторонам сумніватися в неупередженості та обєктивності судді при розгляді справи.

Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи.

У справі Morris v. Unaited Kingdom Європейський суд з прав людини пояснив: «Щодо питання «безсторонності» існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб'єктивно вільним від особистої упередженості чи необ'єктивності. По-друге, він має бути також безстороннім з об'єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.

Виходячи з вищезазначеного, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 20, 23-25 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Самовідвід, заявлений головуючим у цивільній справі № 213/3788/15-ц (пр. № 2/213/1210/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спадкового майна, та визнання права власності, задовольнити.

Передати справу до канцелярії суду для автоматичного розподілу іншому судді.

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Соловйова