Справа № 172/590/15-ц
Провадження № 2/172/301/15
У Х В А Л А

14.09.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської областi в складi:

суддi ОСОБА_1,

секретаря Сергійчик Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка, у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю "Лізингова компанія "АвтоФінанс" про захист прав споживача, визнання пункту 12.1 договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що 02 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 001583 з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є трактор: МТЗ 82.1, вартість предмету - 490 000,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених договором. Представником відповідача було надано позивачу рахунок, до сплати в розмірі 49 000,00 грн., вказуючи на те, що ця сума це аванс і після сплати позивачеві буде представлено предмет лізінгу та всю інформацію по технічним характеристикам, який після сплати всієї суми мав перейти до позивача у власність. В той же день позивачем було сплачено рахунок на суму 49 000,00грн. з зазначенням призначення платежу за товар згідно договору № 001583, але виконання договору відповідачем не відбулось. Після чого, позивач звернувся в офіс лізингової компанії за отриманням конкретної інформації про технічні характеристики предмету лізингу, однак представник компанії пояснив, що договором передбачено сплату 50% від вартості предмету лізингу, а сплачена ним сума є комісією за організацію та оформлення договору. Позивач зазначає що, під час попередніх переговорів представником компанії введено його в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Окрім того, як вбачається з договору - він не містить жодних умов, які б безсумнівно передбачали захист прав та інтересів позивача у разі не отримання ним бажаної послуги і не містять жодних гарантій позивачу на придбання відповідачем предмета лізингу. Також позивач вважає п. 12.1. даного договору є несправедливим, таким, що суперечить принципу добросовісності, та значно порушує права споживача. Згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець не повинен включати до договорів зі споживачем умови, які є несправедливими. 14.04.2015 року позивач на ім'я керівника товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Автофінанс» подав заяву про розірвання договору фінансового лізингу та висунув вимогу про повернення йому сплачених ним коштів в розмірі 49 000,00 грн. 29.04.2015 на адресу позивача було надіслано відповідь, де йому було відмовлено в поверненні коштів. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати недійсними умови пункту 12.1. договору фінансового лізингу № 001583 від 02.04.2015 року, укладеному між позивачем та відповідачем з моменту укладення договору. Розірвати договір фінансового лізингу № 0001583 від 02.04.2015 року. Стягнути з ТОВ ЛК«Автофінанс» сплачені позивачем кошти в розмірі 49 000,00 гривень.

В судовому засіданні позивач дав пояснення відповідно позову, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.224-225 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю "Лізингова компанія "АвтоФінанс" про захист прав споживача, визнання пункту 12.1 договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів - розглядати в заочному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: