АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9549/14-ц 22-ц/774/956/К/15
Справа № 212/9549/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/956/К/15 суддя Водопянов С.М.
Категорія - 51 (ІV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної робітником при виконанні трудових обовязків.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_6 акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ЦГЗК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3І, про відшкодування шкоди заподіяної робітником при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_3 працює на ПАТ «ЦГЗК» з 21.06.2004 року, а з 07.09.2011 року механіком підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім. Орджонікідзе, в посадові обовязки якого входить одержання необхідних для роботи матеріалів та їх збереження.

03.07.2013 року відповідач отримав за разовим документом накладною-вимогою на відпуск матеріалів № 0095- від 03.07.2013 року зі складу шахти ім. Орджонікідзе два пневмодвигуна П12-12КД для подальшого використання.

23.10.2013 року при проведенні позапланової перевірки було виявлено недостачу підзвітних ОСОБА_3 матеріальних цінностей, а саме: пневмодвигуна П12-12КД, заводський номер №258, вартістю 13 020 грн. з ПДВ.

При проведенні службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 виявив його зникнення у вересні 2013 року, однак про факт недостачі не повідомив, склавши завідомо неправдивий Акт на використання матеріалів (пневмодвигуна П12-12КД) без його фактичного використання у роботі.

Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ЦГЗК» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13 020 грн. з ПДВ та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ЦГЗК» відмовлено, а судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «ЦГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Так, відсутність посади відповідача в Переліку №447/24 посад та видів робіт, з якими підприємства можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженому Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про притягнення цього працівника до повної матеріальної відповідальності, оскільки цим же нормативним актом затверджено й перелік робіт з якими підприємства можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність, серед яких є роботи по прийманню та зберіганню, опрацюванню, відпуску матеріальних цінностей, що відноситься до посадових обовязків ОСОБА_3 (п.п. 2.2.7, 2.2.11, 2.3.1, 2.8.2, 2.15 Посадової інструкції).

Суд не врахував всіх доказів на підтвердження вини ОСОБА_3, а саме наявність на дільниці 21 закріпленого за відповідачем місяця для зберігання ТМЦ (комірне приміщення) та складання ним актів на використані матеріали з метою приховати факт недостачі та уникнути відповідальності.

Посилання суду на те, що до ОСОБА_3 було застосовано погрози та психологічний вплив з боку працівників охорони ПАТ «ЦГЗК» є безпідставним, оскільки дані обставини взагалі не досліджувалися судом.

Крім того, посилання суду на те, що крадіжка майна не доведена, оскільки позивач не звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою, є неправомірним, оскільки лише позивач наділений право обирати спосіб захисту свого порушеного права.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 надав до суду письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ «ЦГЗК» - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу притягнення працівника ПАТ «ЦГЗК» - ОСОБА_3 - до повної матеріальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України за завдану роботодавцю шкоду незабезпеченням схоронності матеріальних цінностей, переданих йому на зберігання за разовим документом, а саме пневмодвигуна П12-12КД.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «ЦГЗК» про покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, суд першої інстанції виходив із відсутності передбачених чинним законодавством підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності, оскільки посада відповідача не внесена до Переліку посад та видів робіт, з якими підприємства можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженому Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року №447/24, судом не встановлено неправомірності дій працівника, наявність його вини і причинного звязку між неправомірними діями та негативними наслідками.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції свідчить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи і про його невідповідність обставинам справи. У звязку з невірним встановленням фактичних обставин справи, суд не застосував норми матеріального права, які повинні бути застосовані до правовідносин сторін.

Зазначені обставини дають підстави колегії суддів для скасування рішення суду першої інстанції і постановлення нового рішення, відповідно до положень п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює на ПАТ «ЦГЗК» з 21.01.2004 року, а саме: з 21.06.2004 року по 19.05.2005 року на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, з 19.05.2005 року механіком підземної дільниці, а з 07.09.2011 року механіком підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» (а.с. 6, 36).

26 травня 2011 року з механіком підземної дільниці ОСОБА_3 укладено договір №36-40 про повну матеріальну відповідальність, згідно умов якого останній зобовязався відповідати за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, переданих йому для зберігання (а.с. 40).

Згідно інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей (виробничих запасів) станом на 01 серпня 2013 року пневмодвигун П12-12КД був у наявності на відповідальному зберіганні у механіка підземної дільниці ОСОБА_3 (а.с. 120-129), до посадових обовязків якого входить одержання необхідних матеріалів, запасних частин, інструменту для виконання ремонтів устаткування дільниці та звітування щодо їх використання у встановленому на комбінаті порядку, приймання та здавання гірничошахтного устаткування, згідно з актом в капітальний ремонт та з ремонту, ведення обліку робіт, виконаних в процесі ремонту та модернізації гірничошахтного устаткування комплексу шахтного підйому, контролювання обсягу і якості виконання ремонтних робіт, правильність використання матеріальних ресурсів, виданих на зазначені заходи, забезпечення збереження власності товариства (п.п. 2.2.7, 2.2.11, 2.3.1, 2.8.2, 2.15 Посадової інструкції механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» (а.с. 11-19).

На підставі розпорядження начальника шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» №2056 від 23.10.2013 року було проведено вибіркову інвентаризацію пневмодвигуна П12-12КД, номенклатурний номер 28.62.50.170.0093 на дільниці №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» станом на 23.10.2013 року та виявлено його недостачу (а.с. 21-25).

Згідно довідки головного бухгалтера ПАТ «ЦГЗК» вартість пневмодвигуна П12-12КД становить 10850,00 грн. без НДС, загальна сума шкоди, завданої ПАТ «ЦГЗК» становить 10850,00 грн. без НДС (а.с. 20).

Наказом генерального директора ПАТ «ЦГЗК» №1773 від 04.11.2013 року механіку підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 оголошено догану за приховування факту недостачи пневмодвигуна П12-12КД з наступним оформленням актів на здійснення послуг по заміні обладнання лебідки шахтної ШБА 1800, невиконання п.п. 2.3.1, 2.8.2., 4.2. посадової інструкції (а.с. 29-31).

Спір виник з приводу наявності підстав для притягнення механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 до повної матеріальної відповідальності за незабезпечення схоронності пневмодвигуна П12-12КД.

Згідно розяснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організація їх працівниками», суд вправі вийти за межі позовних вимог, коли неправильно визначена сума шкоди, позов заявлено про відшкодування шкоди у повному розмірі, а на працівника може бути покладено лише обмежену відповідальність; якщо працівник повинен бути притягнутий до повної матеріальної відповідальності, а позов заявлено про стягнення шкоди в межах обмеженої матеріальної відповідальності.

Згідно з трудовим законодавством працівника не можна притягнути до повної матеріальної відповідальності у випадках, не передбачених ст. 134 КЗпП України.

Пунктом 2 зазначеної статті установлено, що працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємством, у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

При цьому, питання видачі довіреності на одержання матеріальних цінностей, відпуску їх за довіреностями регулюються ст.ст. 244, 245, 246 ЦК України, а також Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей. Під іншими разовими документами необхідно розуміти накладні або інші документи, передбачені чинними правилами документального забезпечення первинного бухгалтерського обліку. ЦІ документи повинні бути підтверджені підписом працівника про одержання матеріальних цінностей.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ПАТ «ЦГЗК», ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не надано належних та допустимих доказів щодо передання пневмодвигуна П12-12КД механіку підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Надана представником позивача накладна вимога №0095- на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів свідчить про те, що зазначений пневмодвигун 03.07.2013 року прийнято на склад шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_8 (а.с. 7), а не ОСОБА_3, тобто не має жодного правового значення для вирішення даного спору.

Посилання ж представника позивача на Інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей (виробничих запасів) станом на 01 серпня 2013 року, згідно якого пневмодвигун П12-12КД був у наявності на дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» (а.с. 120-129), не можуть свідчити про передачу відповідачу спірного пневмодвигуна за разовою довіреністю або за іншими разовими документами, оскільки даною інвентаризацією було проведено перевірку наявності всіх виробничих запасів, які перебувають на дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе та мають використовуватись у діяльності цієї дільниці під контролем механіка ОСОБА_3, як це передбачено п.п. 2.2.7, 2.2.11, 2.3.1, 2.8.2, 2.15 Посадової інструкції механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК».

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що згідно п. 2.15 Посадової інструкції механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 зобовязаний забезпечувати збереження власності товариства, не можуть бути підставою для притягнення останнього саме до повної матеріальної відповідальності за зникнення чи зіпсування виробничих запасів, наявних на підземній дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК».

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для притягнення механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 до повної матеріальної відповідальності на підставі п. 2 ст. 134 КЗпП України

Пунктом 1 ст. 134 КЗпП України установлено, що працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємством, у випадку, коли між ними відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються у порядку, який визначається Кабінетом міністрів України. Цей перелік не підлягає розширеному тлумаченню. Договори про повну матеріальну відповідальність із працівниками, чиї посади (виконувана робота) в зазначеному переліку не вказані, юридичної сили не мають.

Як розяснено в п. 8 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, організація їх працівниками», розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст. 134 КЗпП України), суд зобовязаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Судом установлено, що ОСОБА_3 працює на посаді механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, переданих йому для зберігання.

Перелік посад і робіт за умови зайняття (виконання) яких із працівниками можуть бути укладені договори про повну матеріальну відповідальність, затверджуються у порядку, який визначається КМУ, і посада механіка підземної дільниці шахтного підйому не включена до Переліку посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва (далі Перелік посад і робіт), затверджено постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977р. №447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», а тому відсутні підстави для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності на підставі договору, що не має юридичної сили, і доводи представник позивача в цій частині безпідставні.

За відсутності підстав для повної матеріальної відповідальності відповідача, колегія суддів вважає за необхідне перевірити наявність підстав для притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності, що не суперечить принципу диспозитивності та передбачено п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організація їх працівниками».

Перевіряючи наявність підстав для притягнення відповідача до обмеженої матеріальної відповідальності (ст. 132, 133 КЗпП України), колегія суддів виходить із наступного.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Разом з тим, відповідно до ст. 132 КЗПП України за шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Згідно статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть:

1). працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

2) керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

З урахуванням статей 130, 135-3, 137 КЗпП України при розгляді справ даної категорії необхідно зясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними дійми її завдано і чи входили до функцій працівника обовязки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; у чому полягає його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; майновий стан працівників. Якщо шкоду завдано кількома працівниками, судом встановлюється, які конкретно порушення трудових обовязків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційну її частку загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано матеріальну відповідальність відповідного виду в певних межах.

Судом встановлено, що до посадових обовязків відповідача ОСОБА_3, як механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК», входить одержання необхідних матеріалів, запасних частин, інструменту для виконання ремонтів устаткування дільниці та звітування щодо їх використання у встановленому на комбінаті порядку, приймання та здавання гірничошахтного устаткування, згідно з актом в капітальний ремонт та з ремонту, ведення обліку робіт, виконаних в процесі ремонту та модернізації гірничошахтного устаткування комплексу шахтного підйому, контролювання обсягу і якості виконання ремонтних робіт, правильність використання матеріальних ресурсів, виданих на зазначені заходи, забезпечення збереження власності товариства (п.п. 2.2.7, 2.2.11, 2.3.1, 2.8.2, 2.15 Посадової інструкції механіка підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» (а.с. 11-19).

Отже, саме до посадових обовязків ОСОБА_3 входило забезпечення схоронності пневмодвигуна П12-12КД, який було передано для використання на дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК», що підтверджується Інвентаризаційним описуом товарно-матеріальних цінностей (виробничих запасів) від 01 серпня 2013 року, який підписано особисто ОСОБА_3 (а.с. 120-129).

Зважаючи на те, що 23.10.2013 року було виявлено недостачу пневмодвигуна П12-12КД на підземній дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК», управлінням безпеки ПАТ «ЦГЗК» була проведена перевірка, у ході якої встановлено неналежне використання ОСОБА_3 отриманого обладнання для виконання ремонтів, фальсифікація звітності про його використання.

Наказом генерального директора ПАТ «ЦГЗК» №1773 від 04.11.2013 року механіку підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 за приховування факту недостачі пневмодвигуна П12-12КД з наступним оформленням актів на використані матеріали і актів на надання послуг по заміні обладнання лебідки шахтної ШБА 1800, невиконання п.п. 2.3.1., 2.8.2., 4.2. посадової інструкції - оголошено догану (а.с. 29-31).

Зазначений наказ було видано зі згоди Первинної організації профспілки ПАТ «ЦГЗК», оформленої постановою №52-66 від 31.10.2013 року, та ОСОБА_3 не оскаржувався.

У звязку з чим колегія суддів не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про те, що всі пояснювальні записки щодо визнання своєї вини ОСОБА_3 написав під писком з боку працівників охорони ПАТ «ЦГЗК».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що шкоду ПАТ «ЦГЗК» заподіяно з вини відповідача ОСОБА_3, оскільки останній, як механіку підземної дільниці шахтного підйому №21 шахти ім.Орджонікідзе, не виконав своїх обовязків щодо забезпечення збереження власності товариства, не вжив заходів обліку та контролю виробничих запасів (зокрема, пневмодвигуна П12-12КД), що призвело до зникнення пневмодвигуна П12-12КД, а, виявивши недостачу, не повідомив про це начальника дільниці, з метою виявлення осіб причетних до його зникнення, склавши завідомо неправдиві акти щодо використання цього пневмодвигуна, що завдало шкоди ПАТ «ЦГЗК».

Розмір збитків, завданих ПАТ «ЦГЗК» внаслідок недостачі виробничих запасів - пневмодвигуна П12-12КД становить 10 850,00 грн., що підтверджується довідкою головного бухгалтера ПАТ «ЦГЗК», наданою до суду представником позивача на підтвердження позовних вимог (а.с. 20).

Доводи представника позивача про те, що в даному випадку, крім прямих збитків, з відповідача має бути стягнуто НДС, колегією суддів відхиляються, оскільки податок на додану вартість, сплачений при придбанні матеріальних цінностей, які згодом були зіпсовані, знищені або втрачені, не включається до собівартості запасів, а тому він не може враховуватися при визначенні розміру прямої дійсної шкоди, а згідно ч. 2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ЦГЗК» до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше його середнього місячного заробітку (ст. 132 КЗпП України).

Визначаючи розмір середнього місячного заробітку, який підлягає стягненню з ОСОБА_3, колегія суддів, виходить із загальних правил обчислення середнього заробітку, виходячи із середнього заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою повязана відповідна виплата, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 зі змінами.

При цьому, для розрахунку береться заробітна плата, яка нараховується працівникові за два місяці, які передували тому місяцю, в якому заподіяння прямої дійсної шкоди виявлено або тому місяцю, в якому справу про покриття працівником прямої дійсної шкоди, заподіяної підприємству, вирішено судом (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організація їх працівниками»).

Судом вирішено питання про необхідність притягнення ОСОБА_3 до покриття прямої дійсної шкоди у червні 2015 року, а отже середній місячний заробіток необхідно брати за квітень-травень 2015 року, що, відповідно до довідки, наданої відповідачем, становить 15 342,93 гривень (у квітні 2015 року заробітна плата становила 16 580,25 грн., а у травні 2015 року 14 105,61 грн.), і саме в межах цієї суми ОСОБА_3 може бути притягнутий до обмеженої матеріальної відповідальності за допущення та приховування недостачі пневмодвигуна П12-12КД.

Відповідно до ч.1,5 ст. 88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у загальному розмірі 365,40 грн. (243,60 грн. витрати на сплату судового збору за подання позову до суду першої інстанції а.с. 5, та 121,80 грн. витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду а.с. 96).

В задоволенні інших позовних вимог колегія суддів відмовляє.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1, 3, 4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної робітником при виконанні трудових обовязків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у рахунок відшкодування шкоди заподіяної робітником при виконанні трудових обовязків 10 850 (десять тисяч вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 365 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: