Справа № 458/1656/14-ц 2/458/35/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючої, судді Строни Т.Г., при секретарі Матківській Р.Р., розглянувши в м.Турці позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Красненської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання частково недійсним рішень сільської ради та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку,

встановив:

26.12.2014 року до суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що 09.01.2006 року рішенням сесії Красненської сільської ради № 117 йому передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 1,45 га в урочищі «Біля хати» в с. Красне Турківського району Львівської області.

28.07.2006 року рішенням № 26 Красненської сільської ради відповідачці ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельні ділянки площею 1,707 га та 1,45 га, враховуючи і його земельну ділянку площею 0,1551 га в урочищі "Біля хати". Тобто фактично у нього було вилучено частину земельної ділянки, якою він постійно користувався і яка була передана йому у власність рішенням сільської ради № 117 від 09.01.2006 року.

На підставі рішення Красненської сільської ради від 10.04.2008 року № 109 ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1551 га від 13.06.2008 року серії ЯД № 445193.

Прокуратурою Турківського району 11.01.2008 року було опротестовано і зупинено рішення № 26 від 28.07.2006 року.

На даний час його земельна ділянка площею 1,45 га зменшилася на 0,1551 га.

Просить суд:

- визнати частково недійсними рішення Красненської сільської ради Турківського району № 26 від 28.07.2006 року та № 109 від 10.04.2008 року;

- визнати недійсним державний акт, виданий Красненською сільською радою Турківського району 13.06.2008 року, про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 площею 0,1551 га серії ЯД № 445193.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав і додатково пояснив, що рішенням Красненської сільської ради № 117 від 06.01.2006 року йому було надано у власність земельну ділянку площею 1,45 га. Однак поки він оформляв технічну документацію, сільська рада протизаконно передала частину його земельної ділянки площею 0,1551 га відповідачці ОСОБА_2 Вважає, що ОСОБА_2 захопила частину його земельної ділянки площею 0,1551 га. Підтвердив, що дійсно він відмовився підписувати акт узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2, оскільки вважає, що акт погодження меж із ОСОБА_2 він не мав права підписувати, так як його земельна ділянка не межує із земельною ділянкою ОСОБА_2

В судовому засіданні представник Красненської сільської ради Турківського району Львівської області, ОСОБА_3, позов не визнав і пояснив, що позивач має право на земельну ділянку, якою він користувався і користується на даний час площею 1,45 га, яку йому сільська рада надала у власність 09.01.2006 року. Не всю земельну ділянку, яка є біля будинку позивача, сільська рада передала йому у власність, а лише ту, якою він користувався. Ніхто частину цієї земельної ділянки - площею 0,1551 га - не вилучав у нього. Земельна ділянка площею 0,1551 га - це земельна ділянка ОСОБА_2, якою вона користувалася та яку їй сільська рада передала у власність рішенням № 109 від 10.04.2008 року; ця земельна ділянка межує із земельною ділянкою позивача. Права на цю земельну ділянку площею 0,1551 га позивач не має, ця земельна ділянка йому не передавалася ні у власність, ні у користування.

Позивач повинен був згідно із рішенням сільської ради виготовити технічну документацію і межі своєї земельної ділянки винести в натурі на місцевості із представником сільської ради, чого він не зробив, а, уклавши угоду на виготовлення технічної документації, без відома і згоди сільської ради в 2008 році показував технічному спеціалісту ТЗоВ "Земля", де міряти земельні ділянки - спеціалісту він не показав земельну ділянку, яку йому надала у власність сільська рада, а показав земельну ділянку відповідачки ОСОБА_2, на яку він права не має. Акт узгодження меж із ОСОБА_2 він не схотів підписати, про що сільська рада склала акт. Дії позивача вважає неправомірними.

Сільська рада не визнає абрис, складений ТЗоВ «Земля», так як він складений зі слів позивача, сільська рада із цим абрисом не згідна, так як в земельну ділянку позивача занесено земельну ділянку ОСОБА_2, на яку позивач не має права, ця земельна ділянка у власність позивачу не передавалася, а частину земельної ділянки, яку надала позивачу у власність сільська рада, на цьому абрисі не зазначено.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявилася, довірила представляти свої інтереси представникам.

В судовому засіданні представники відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позов не визнали і пояснили, що спірною земельною ділянкою площею 0,1551 га позивач ніколи не користувався, вона йому ніколи не належала, він сам так вирішив ту земельну ділянку собі приміряти. Сільська рада тому і не підписала йому його заміри, бо заміряна чужа земля. Ніхто у позивача земельну ділянку не вилучав; спірною земельною ділянкою завжди користувалася ОСОБА_2 і користується по даний час.

Щодо протесту прокурора, ОСОБА_5 пояснив, що прокурор звернувся із протестом тому, що в акті узгодження меж не було підпису позивача, відтак сільська рада скасувала своє попереднє рішення і прийняла друге.

Вислухавши сторони, дослідивши докази, подані суду сторонами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що об'єктом спору є земельна ділянка площею 0,1551 га по вул. Л.Українки в с. Красне Турківського району Львівської області в урочищі «Біля хати». Ця земельна ділянка межує із земельною ділянкою позивача.

Даною земельною ділянкою постійно користувалася і користується відповідачка ОСОБА_2 і саме цю земельну ділянку Красненською сільською радою Турківського району Львівської області відповідачці ОСОБА_2 було надано дозвіл інвентаризувати, після чого передано у власність рішенням № 26 від 28.07.2006 року.

Це рішення № 26 від 28.07.2006 року, яке позивач просить визнати частково недійсним, за протестом прокурора ще 13.03.2008 року було скасовано в повному обсязі, оскільки не відповідало вимогам закону (як пояснив сільський голова, не відповідав вимогам закону саме акт узгодження меж), однак рішенням № 109 від 10.04.2008 року Красненською сільською радою Турківського району Львівської області воно було підтверджено в тому ж обсязі, (на час прийняття цього рішення інвентаризацію земельної ділянки ОСОБА_2 вже було проведено) і вже на підставі цього рішення 13 червня 2008 року видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

В той же час 09.01.2006 року рішенням № 117 позивачу було надано дозвіл на інвентаризацію земельної ділянки площею 1,45 га на вул. Л.Українки, 98 (урочище «Біля хати») в с. Красне Турківського району Львівської області.

Однак інвентаризації цієї земельної ділянки згідно із рішенням сільської ради позивач не провів і по даний час, оскільки абрис земельної ділянки за вказівкою позивача виготовлений ТЗоВ «Земля» лише в 2008 році, у звязку із чим позивач 22.04.2008 року подавав до сільської ради заяву про передачу йому у приватну власність земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, а технічна документація виготовлена в повному обсязі лише в 2011 році; сільською радою вона не затверджена і понині, тому що в площу земельної ділянки, нібито переданої позивачу у власність, технічним спеціалістом ТзОВ «Земля» включено земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,1551 га, яка межує із земельною ділянкою позивача.

Однак у той же день, рішенням № 117 від 09.01.2006 року земельну ділянку площею 1,45 га в урочищі «Біля хати» в с. Красне (вул. Л.Українки, 98) без виготовлення технічної документації на інвентаризацію цієї земельної ділянки позивачу передчасно передано у власність.

Вищевказані дії сільської ради породили плутанину, внаслідок чого сільська рада 04.11.2008 року рішенням № 153 скасовувала своє попереднє рішення № 117 від 09.01.2006 року, яке постановою суду від 25.02.2011 року визнано недійсним.

Судом також встановлено, що при передачі відповідачці у власність спірної земельної ділянки ця земельна ділянка у позивача сільською радою не вилучалася, оскільки не перебувала ані у його користуванні, ані у його власності. Земельна ділянка позивача не зменшилася.

Враховуючи те, що рішення № 26 від 28.07.2006 року сільською радою скасовано ще 13.03.2008 року, а при прийнятті рішення № 109 від 10.04.2008 року сільська рада діяла у межах своїх повноважень, вимоги діючого законодавства та права позивача порушено не було.

Наведені вище обставини підтверджуються такими доказами: копіями рішень Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 09.01.2006 року (а.с. 7,8,79,80); довідкою Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 02.10.2007 року № 495 (а.с. 12,82); копією довідки Красненської сільської ради Турківського району Львівської області № 155 від 22.10.2008 року (а.с. 20) абрисом земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1, складеним Красненською сільською радою в 2006 році (а.с. 42,117, 151); абрисом без дати, складеним спеціалістом ТзОВ «Земля», який Красненська сільська рада не визнає (а.с. 85,158); копією заяви позивача в сільраду від 22.04.2008 року; актом від 04.04.2008 року Красненської сільської ради; копією земельної шнурової книги Красненської сільської ради (а.с. 118-120); копією погосподарської книги Красненської сільської ради за 2006-2010 роки (а.с. 121-131); копією додаткової постанови Турківського районного суду від 25.02.2011 року (а.с. 137); особовими рахунками сторін (а.с. 74, 75); копією протесту прокурора Турківського району від 11.01.2008 року (а.с. 147-149); копією рішення Красненської сільради № 90 від 13.03.2008 року (а.с. 149); копією рішення Красненської сільради № 109 від 10.04.2008 року (а.с. 150); копіями заяв позивача на невиготовлення технічної документації (а.с. 155,156); технічною документацією за 2011 рік ТЗоВ «Земля».

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Посилання позивача на те, що відповідачка ОСОБА_2 самовільно захопила частину його земельної ділянки, а також те, що саме частину його земельної ділянки, яку захопила ОСОБА_2, було надано відповідачці ОСОБА_2 сільською радою у власність, нічим не підтверджується, на підтвердження своїх вимог в цій частині позивач не представив суду доказів, його твердження в цій частині є голослівними. Судом не встановлено факту самовільного захоплення спірної земельної ділянки відповідачкою та вилучення її у позивача. Будь-які докази з цього приводу відсутні.

Абрис (а.с. 85,158), виготовлений технічним спеціалістом ТЗоВ «Земля» без участі представника сільської ради, який би показав спеціалісту місце і межі земельної ділянки, наданої у власність позивачу, не є правовстановлюючим документом, виготовленим відповідно до вимог діючого законодавства. Сільська рада його не визнає і стверджує, що позивач сам наміряв собі цю земельну ділянку; доказів протилежного позивач суду не надав.

Письмове свідчення жительки с. Красне ОСОБА_6 (а.с. 136) не спростовує цього факту, так як у користуванні позивача перебуває біля його будинку по вул. Л. Українки інша земельна ділянка, яку йому надала сільська рада у власність, а не та, на яку він претендує.

В силу ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає акти у формі рішень. Акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

В силу ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законам України .

В силу ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи наведене вище, судом встановлено, що спірна земельна ділянка, яка на даний час перебуває у приватній власності відповідачки ОСОБА_2, позивачу ніколи на надавалася ні у власність, ні у користування, в склад земельної ділянки позивача, яку сільська рада надала позивачу у власність, не входить.

Спірна земельна ділянка позивачу ні у власність, ні у користування позивачу не надавалася, ніякого документа щодо її відведення із указанням її розмірів чи площі, узгодженого із сільською радою, немає. Доказів виносу в натуру земельної ділянки позивача із представником сільської ради, суду не представлено, такі відсутні.

Враховуючи те, що рішення № 26 від 28.07.2006 року скасовано сільською радою за протестом прокурора ще 13.03.2008 року, а при прийнятті рішення № 109 від 10.04.2008 року сільська рада діяла у межах своєї компетенції, вимоги діючого законодавства та права позивача не порушено.

Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності та вимоги закону, у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212-215 ЦПК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 153,155 ЗК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів із дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 19.07.2015 року.

Головуюча -