1Справа № 335/4626/15-ц 2/335/1385/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді: Соболєвої І.П.,

секретаря судового засідання: Школяр К.П.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду міста Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Запорізького відділення приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача провизнання частково недійсним кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.10.2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 Олександровчем був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 189М/06 кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 730, 320 гривень з кінцевим терміном погашення до 07.10.2011 року. Для забезпеченя виконання зобовязань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки № 189М/06/1п від 09.10.2006 року та іпотечний договір № 189М/06/1і від 09.10.2006 року. Договір поруки № 189М/06/1п від 09.10.2006 року та іпотечний договір № 189М/06/1і від 09.10.2006 року є похідними від договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 189М/06 від 09.10.2011 року. Правовідносини, які виникли між ПАТ «Укрсоцбанк» тя ОСОБА_1, ОСОБА_4 врегульовані, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів», в якому зазначено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товрів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст. 22 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Однак, в п. 6.2 кредитного договору, в п. 5.2. договору поруки та в п. 5.2. іпотечного договору зазначено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається однособово третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою 02002, місто Київ, вулиця Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_5 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддяпризначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків». З цього приводу позивачі вважають, що п.6.2 кредитного договору, п. 5.2. договору поруки та п. 5.2. іпотечного договору включені в договори всупереч приписам діючого законодавства і порушують права споживачів на судовий захист, а саме всупереч вимогам норм Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про третейські суди». Невідповідність законодавчим актам положень пунктів 6.2 кредитного договору, п. 5.2. договору поруки та п. 5.2. іпотечного договору дає підстави визнати їх недійсними.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача, що діє на підставі довіренності, в судовому засіданніпозов не визнала, зазначивши, що можливість передання спорів на вирішення третейським судом передбачена Законом України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України, відповідно до якої сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Викладені в позовній заяві твердження щодо нікчемності п.6.2 кредитного договору, п. 5.2. договору поруки та п. 5.2. іпотечного договору не мають правового обгрунтування, у задоволенні позову просила відмовити. Крім того, представник відповідача просила суд застосувати строки позовної давності та з цих підстав відмовити у задоволенні позову, мотивувала доводи тим, що кредитний договір між сторонами укладений 09.10.2006 року, зі змісту позову вбачається, що позивачі просять визнати частково недійсними кредитний договір, іпотечний договір та договір поруки саме від 09.10.2006 року, з таким позовом до суду вони звернулися 18.05.2015 року, понад 8 років, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Суд, вислухав позивачів, представника позивачів, представника відповідача, дослідив матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 189М/06 кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 730, 320 гривень з кінцевим терміном погашення до 07.10.2011 року.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, 09.10.2015 року між банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 189М/06 1і.

В якості забезпечення виконання зобовязань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки № 189М/06/1п від 09.10.2006 року.

Договір поруки № 189М/06/1п від 09.10.2006 року та іпотечний договір № 189М/06/1і від 09.10.2006 року є похідними від договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 189М/06 від 09.10.2011 року.

Правовідносини, які виникли між ПАТ «Укрсоцбанк» тя ОСОБА_1, ОСОБА_4 врегульовані, крім того, Законом України «Про захист прав споживачів».

Також встановлено, що пунктами 6.2 кредитного договору, п. 5.2. договору поруки та п. 5.2. іпотечного договору зазначена умова: що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається однособово третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою 02002, місто Київ, вулиця Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_5 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків», що є предметом оспорювання даної цивільної справи.

У відповідність з вимогами ст. 17 ЦПК України, сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 6 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року третейські суди, в порядку, передбаченому цим законом можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам від 03.02.2011 року» - частину 6 доповнено пунктом 14 такого змісту: …третейські суди, в порядку, передбаченому цим законом можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком … п.14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_6 набрав чинності через 10 днів після його опубліковання, а саме з 12 березня 2011 року, та після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захису прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до набрання чинності цим законом.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що умова, викладена у п. 6.2 кредитного договору, п. 5.2. договору поруки та п. 5.2. іпотечного договору щодо передання спорів на вирішення третейським судом була зазначена до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам від 03.02.2011 року» (а саме: 09.10.2006 року), тобто кредитний договір, іпотечний договір та договір поруки, а саме і умови цих договорів, зокрема в частині оспорювання, відповідали вимогам діючого на той час чинного законодавства, тому є законними та визнанню недійсними не підлягають.

Згідно ст. 3 ЦК України однією з засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст принципу свободи договору включає також вільний вияв волі особи на вступ у договірні відносини, право сторін за своєю угодою змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору тощо.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, спірний кредитний договір, іпотечний договір та договір поруки є результатом вільного волевиявлення сторін.

Підписавши іпотечний договір та договір поруки, сторони підтвердили свої права та обовязки за кредитним договором, погодились з усіма умовами, у звязку з чим зобовязані виконувати їх належним чином.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачі на день розгляду справисвоїх зобовязань за кредитним договором не виконали, що також не оспорюється сторонами. У відповідність з вимогами ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки зобовязання не виконано, правовідносини між сторонами продовжують існувати, за таких обставин суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, тому клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності за даним позовом задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, куруючись ст. ст. 1054, 629, 627, 256, 257, 261 ЦК України, Законом України «Про третейські суди» від11.05.2004 року з відповідними змінами та доповненнями, Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам від 03.02.2011 року»,ст. ст. 10,11,57-60,88,174,208,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Запорізького відділення приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 14 липня 2015 року, повний текст рішення буде виготовлено 20 липня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного судуЗапорізької області через Орджонікідзевський районний судміста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строкз моменту отримання сторонами копії повного тексту судового рішення.

Суддя: І.П. Соболєва