Справа № 200/1103/13-ц
Провадження №6/200/6137/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» жовтня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Кобзар А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровська цивільну справу за поданням державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

«02» березня 2015 року державний виконавець Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з поданням, в якому зазначив, що у Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб сум боргу у розмірі 661407,76 грн. Боржником у добровільному порядку протягом наданого строку виконано не було. Вжитими заходами було встановлено, що боржник за вказаною у виконавчому провадженні адресою не мешкає, на неодноразові виклики державного виконавця до Бабушкінського ВДВС не зявляється, речей, на які можливо звернути стягнення, немає. На сьогодні рішення суду боржником не виконано та є підстави вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду, а тому є необхідність вжити всі необхідні заходи для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Просить винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного виконання судового рішення на користь стягувача відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2015 року подання державного виконавця задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2015 року скасовано, питання щодо розгляду подання про тимчасове обмеження права виїзду за межі України передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

В судове засідання представник Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з'явився, причини неявки не повідомив.

Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, проведеного Верховним Судом України роз'яснено, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Суд оглянувши подання, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на примусову виконанні у Бабушкінському ВДВС ДМУЮ перебуває зведене виконавче провадження ВП № 42873112 від 02.04.2014 року на підставі виконавчого листа № 200/1103/2013 від 20.03.2013 року; наказу № 904/7340/13 від 18.03.2014 року, виданих Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та господарським судом Дніпропетровської області відповідно про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» та ТОВ «Місія-1» суми у розмірі 661407,76 грн. Боржнику надавався строк для самостійного виконання вищезазначених виконавчого листа та наказу, але вимоги виконані не були.

Разом з тим, у поданні державним виконавцем не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім того в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржник ОСОБА_1 - має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

До того ж, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Подання про тимчасове обмеження права особи на виїзд за межі України має містити докази, що підтверджують умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань або перешкоджання його в цьому, а саме, що боржник має можливість виконати рішення, однак свідомо не вчиняє дій з виконання.

Як вбачається із матеріалів подання, державним виконавцем не надано суду доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не зявлявся на виклики державного виконавця.

Відсутні в матеріалах справи також докази отримання боржником постанови, якою надавався йому строк для самостійного виконання рішень суду.

Суд, оглянувши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, прийшов до висновку, що державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 не доведено ухилення ОСОБА_1 від сплати боргу.

А тому суд вважає подання необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 292-294, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.В. Женеску