Справа № 711/8022/2012
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДРОБОТІ В.В., КЕМІНЯ М.П.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Закарпатській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс»» про визнання недійсними прилюдних торгів, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 ДВС Тячівського районного управління юстиції і ТОВ «Солум» на рішення Тячівського районного суду від 4 лютого 2015 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 08.06.2012 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 ДВС Тячівського райуправління юстиції, ТОВ «Солум» і ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» мотивуючи наступним. Тячівський районний суд рішенням від 21.05.2010 задовольнив позов ВАТ «ОСОБА_3 МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 247222,22 дол. США та 463474,40 грн, а також судових витрат в розмірі 1820,00 грн. Зобовязання позичальника за кредитним договором, за яким було стягнуто борг, були забезпечені іпотекою шести незавершених будівництвом житлових будинків 80% готовністю кожен, що знаходяться в с. Мала Уголька Тячівського району під №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7 і 94/8, про що ВАТ «ОСОБА_3 МКБ» і ОСОБА_1 уклали 16.01.2008 договір іпотеки. Станом на 14.09.2011 вартість недобудованих будинків №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6 і 94/7 складала по 118895,00 грн кожного, а вартість недобудованого будинку № 94/8 складала 267348,00 грн, загальна вартість переданого в іпотеку майна склала 861823,00 грн.

Під час примусового виконання рішення суду ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» в особі Закарпатської філії здійснило 19.03.2012 продаж з прилюдних торгів недобудованих будинків, з яких будинки №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6 і 94/7 (відповідно лоти №№ 4, 5, 6, 7 і 8) були продані за ціною 59447,00 грн кожен, а будинок № 94/8 (лот № 9) був проданий за 133674,00 грн. Прилюдні торги проведені з істотними порушеннями вимог закону, тому підлягають визнанню недійсними. Так, за приписами п.п. 4.2., 7.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту України від 27.10.1999 р. № 68/5, лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців, а в разі недотримання цієї вимоги торги вважаються такими, що не відбулись. У торгах, про які йдеться, взяв участь лише один покупець ТОВ «Солум». Крім того, позивача всупереч вимогам закону не було повідомлено про експертну оцінку та переоцінку майна, не було повідомлено про дату торгів, не надано копію акта про проведення торгів, що, відповідно, позбавило боржника можливості взяти участь у торгах, вжити заходів на захист своїх порушених прав та законних інтересів. Будинки були продані за заниженою ціною.

Посилаючись на ці обставини, на положення законодавства, яким регулюються питання виконавчого провадження та проведення в процесі його здійснення прилюдних торгів, позивач просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» заставленого майна ОСОБА_1, а саме житлових будинків 80% готовності в с. Мала Уголька Тячівського району під №№ 94/3-94/8, Тячівського району, що відбулися 19.03.2012.

Рішенням Тячівського районного суду від 04.02.2015 позов задоволено, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» заставленого майна ОСОБА_1, а саме житлових будинків 80% готовності в с. Мала Уголька Тячівського району під №№ 94/3-94/8, Тячівського району, що відбулися 19.03.2012. Стягнуто з ОСОБА_2 ДВС Тячівського райуправління юстиції на користь ОСОБА_1 107,30 грн сплаченого судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ ставить в апеляції питання про скасування рішення суду та відмову в позові через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Вважає, що позов не було доведено, дії органу ДВС, повязані з проведенням торгів, відповідали вимогам законодавства. Зокрема, торги правомірно були проведені за участі одного покупця, оскільки відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки може бути здійснена в такий спосіб. З оцінкою майна боржника було ознайомлено, про проведення торгів він теж своєчасно повідомлявся, за результатами торгів держвиконавець правомірно склав відповідний акт. Права позивача не були порушені, навпаки, за рахунок одержаних від продажу майна коштів було погашено заборгованість боржника перед кредитором.

Відповідач ТОВ «Солум» посилаючись на положення Закону України «Про іпотеку» теж в апеляції стверджує, що суд необґрунтовано задовольнив позов внаслідок участі в прилюдних торгах лише одного покупця. Інші дії держвиконавця, які позивач і суд вважали неправомірними, не є підставами для визнання прилюдних торгів недійсними та можуть оскаржуватися окремо, права позивача, а також вимоги закону під час реалізації нерухомості не були порушені. Просить рішення скасувати, у необґрунтованому та недоведеному позові відмовити.

Позивач ОСОБА_1 подав заперечення на апеляцію відповідача ТОВ «Солум», в яких вказує на необґрунтованість скарги, просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представника відповідача ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ ОСОБА_4, який апеляцію органу ДВС підтримав, апеляцію ТОВ «Солум» вважає обґрунтованою; позивача ОСОБА_1, який апеляційні скарги відповідачів не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

Апеляційним судом встановлені такі факти і обставини.

Рішенням Тячівського районного суду від 21.05.2010 у справі № 2-781/10 за позовом ВАТ «ОСОБА_3 МКБ» до позичальника за кредитним договором від 15.01.2008 № 123 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про стягнення боргу, що набрало законної сили 04.11.2010, стягнуто на користь банку з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 247222,22 дол. США та 463474,40 грн, а також судові витрати в розмірі 1820,00 грн (а.с. 7-10 т. 1).

19.06.2015 апеляційним судом від ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ при листі від 12.05.2015 № 03-28/5189 були одержані матеріали виконавчого провадження № 28401306 з примусового виконання виконавчого листа № 2-781/10, виданого Тячівським районним судом 22.11.2010 на підставі вищевказаного рішення суду (а.с. 83-209 т. 2).

14.07.2015 до апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшли копії документів щодо боргу, про стягнення якого Тячівський районний суд ухвалив рішення від 21.05.2010, зокрема:

кредитний договір від 15.01.2008 № 123, укладений ВАТ «Міжнародний комерційний банк» із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканцем Тячівського району Закарпатської області, с. Мала Уголька, будинок № 311;

договір іпотеки від 16.01.2008 № 123/2008/02, укладений банком із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором від 15.01.2008, предметом іпотеки за яким є шість незавершених будівництвом житлових будинків 80% готовністю кожен, що знаходяться в с. Мала Уголька Тячівського району під №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7, 94/8 і належать ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі продажу від 16.01.2008, посвідчених приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровими №№ 69, 71, 73, 75, 77, 79 відповідно, загальною вартістю предмета іпотеки у 856530,00 грн (копія договору іпотеки також знаходиться у складі матеріалів виконавчого провадження (а.с. 86-91 т. 2)).

Разом з цими документами позивач ОСОБА_1 надав оформлену на своє імя копію картки платника податків, в якій зазначено дату його народження 01.06.1959 і реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_2.

Адресою місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, є будинок № 311 в с. Мала Уголька Тячівського району Закарпатської області.

Апеляційному суду позивач ОСОБА_1 пояснив, що вищевказані кредитний та іпотечний договори укладав у якості позичальника, власника майна та іпотекодавця не він, а його племінник, повний тезка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має інший ідентифікаційний номер і який повинен бути боржником у виконавчому провадженні, на що він звертав увагу держвиконавців. Проте, реально виконавче провадження незаконно здійснювалося саме щодо нього, а не щодо племінника, саме він фігурує як боржник у цьому провадженні.

Зі змісту виконавчого листа № 2-781/10 вбачається, що боржником у ньому був зазначений «ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 с. М. Уголька, 311» (а.с. 208 т. 2). Виконавчий лист був предявлений до примусового виконання 25.08.2011, постановою держвиконавця ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ від 29.08.2011 відкрито виконавче провадження № 28401306 з примусового виконання цього виконавчого документа (а.с. 93 т. 2). Отже, виконавче провадження було відкрито і в подальшому здійснювалося на примусове виконання виконавчого документа, боржником у якому був зазначений ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто, позивач у справі, рішення суду в якій перевіряється в апеляційному порядку. Виконавчі дії вчинялися саме щодо цієї особи, яка у відповідних документах кваліфікувалася боржником, тоді як позичальником за кредитним договором і власником майна, переданого в іпотеку, була інша особа.

11.09.2011 держвиконавцем був складений Акт опису й арешту майна, яким описано і накладено арешт на шість незавершених будівництвом будинків 80% готовністю кожен, що знаходяться в с. Мала Уголька Тячівського району під №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7 і 94/8, в якому боржником зазначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, і йому передано майно на відповідальне зберігання (а.с. 43-44 т. 1, а.с. 111-112 т. 2). Щодо цього боржника вчинялися й інші виконавчі дії, саме з нього стягувався виконавчий збір постановою від 22.03.2012, щодо нього вирішувалися органом ДВС питання, повязані з реалізацією майна (а.с. 116-122 т. 2) тощо.

ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ подав до Головного управління юстиції у Закарпатській області шість пакетів документів і заявок відносно реалізації вищевказаного нерухомого майна (щодо кожного обєкта окремо), де боржником і власником майна зазначався ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 118-128 т. 2).

Між тим, правовстановлюючими документами на недобудовані будинки №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7, 94/8 у довідках, виданих на імя ОСОБА_1 Тячівським районним підприємством техінвентаризації 16.01.2008 за №№ 06/003-06/008, указані договори купівлі-продажу від 16.01.2008, а листом Тячівського РПТІ від 07.04.2011 було повідомлено ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на ці будинки на підставі вказаних договорів купівлі-продажу (а.с. 104-110 т. 2). Витягами з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, виданими ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ 31.10.2011, зафіксовано, що власником недобудованих будинків №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7, 94/8 є ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 95-99 т. 2). Відтак, у наявних в матеріалах виконавчого провадження документах були дані про право власності саме ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

На підставі укладених 22.11.2011 ОСОБА_2 ДВС Тячівського РУЮ з ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» договорів №№ 07-0153/11 (незавершений будівництвом будинок під № 94/8), 07-0154/11 (обєкт під № 94/3), 07-0155/11 (обєкт під № 94/5), 07-0156/11 (обєкт під № 94/6), 07-0157/11 (обєкт під № 94/7) і 07-0158/11 (обєкт під № 94/4) про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки (а.с. 142-144 т. 2), ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» організувало прилюдні торги, які призначалися щоразу на один день, проте, щодо продажу кожного обєкта проводилися і оформлювалися як окремі торги. Організація та проведення торгів у такий спосіб самі по собі узгоджуються з вимогами Розділу 3 та іншим нормами Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Мінюсту України від 27.10.1999 р. № 68/5 (реєстрація в Мінюсті від 02.11.1999 р. за № 745/4038, Тимчасове положення, тут і далі нормативні акти в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів).

Прилюдні торги, що були призначені на 21.12.2011 і на 30.01.2012, не відбулися у звязку з відсутністю покупців, вартість майна, що виставлялося на перші торги за ціною по 118895,00 грн за кожен з обєктів під №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7 і за ціною 267348,00 грн за обєкт під № 94/8, на другі торги була зменшена на 1% - до 117706,50 грн і до 264674,52 грн відповідно, а на треті торги, що були призначені на 19.03.2012, на 50% від початкової вартості до 59447,50 грн за кожен з обєктів під №№ 94/3, 94/4, 94/5, 94/6, 94/7 і до 133674,00 грн за обєкт під № 94/8 (а.с. 145-170 т. 2).

19.03.2012 прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна відбулися. Обєкти, що знаходяться в с. Мала Уголька Тячівського району під №№ 94/3 (лот № 4), 94/4 (лот № 8), 94/5 (лот № 5), 94/6 (лот № 6), 94/7 (лот № 7) були продані за 59447,50 грн кожен, а № 94/8 (лот № 9) був проданий за 133674,00 грн (а.с. 171 т. 2). Факт проведення торгів і результат продажу лота № 4 був зафіксований протоколом від 19.03.2012 № 07-0154/11-4 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, лота № 8 протоколом від 19.03.2012 № 07-0158/11-8, лота № 5 протоколом від 19.03.2012 № 07-0155/11-5, лота № 6 протоколом від 19.03.2012 № 07-0156/11-6, лота № 7 протоколом від 19.03.2012 № 07-0157/11-7, лота № 9 протоколом від 19.03.2012 № 07-0153/11-9 (а.с. 172-189 т. 2).

Як убачається з протоколів, учасником кожних з шести торгів був один покупець переможець торгів ТОВ «Солум», у протоколах зазначено, що відповідно до ст. 45 Закону України «Про іпотеку» (Закон № 898-IV) прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника, яким у такому разі майно може бути придбане за початковою ціною. Під час апеляційного розгляду справи представник ВДВС Тячівського РУЮ визнав, що майно з торгів було продано за наявності одного учасника торгів саме у звязку із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, передбаченої Законом № 898-IV.

22.03.2012 від ТОВ «Солум» на рахунок органу ДВС після утримання винагороди організатора торгів надійшли загалом 370583,84 грн оплати за придбане майно, з яких 26-28.03.2012 після утримання виконавчого збору було перераховано ВАТ «ОСОБА_3 МКБ» 332661,80 грн в рахунок погашення боргу позичальника (а.с. 190-201 т. 2). Постановою держвиконавця від 26.03.2012 повернуто виконавчий документ стягувачу через недостатність виручених від реалізації майна коштів для задоволення вимог стягувача до боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 206 т. 2).

26.03.2012 начальник ВДВС Тячівського РУЮ ОСОБА_6 затвердив шість Актів від 26.03.2012 про проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_3 МКБ» (а.с. 222-233 т. 2). В актах зафіксовано, що майно, яке продається, належить ОСОБА_1, який має ідентифікаційний номер НОМЕР_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто, належить одночасно двом різним особам.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV), виконавче провадження здійснюється, а виконавчі дії вчиняються державними виконавцями на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів; держвиконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 1, ст. 6 ч. 1, ст. 11 ч. 1).

Не ґрунтується на законі виконавче провадження, що здійснюється стосовно особи, яка кваліфікується боржником у такому провадженні внаслідок постановлення щодо неї судом рішення про стягнення боргу, проте яка в дійсності не була відповідачем за позовом і щодо якої не ухвалювалося відповідне рішення. Так само, незаконними є вчинені у виконавчому провадженні дії, спрямовані на відчуження майна для погашення боргу особи, щодо якої не ухвалювалося рішення про стягнення боргу, і, при цьому, відчуження майна як належного такому боржнику, тоді як майно належить іншій особі, яка хоча й була позичальником за кредитним договором та відповідачем у справі, проте, не визначалася боржником у виконавчому провадженні та не брала в ньому участі. Наведене виключає законність, правомірність усіх дій держвиконавців, що були вчинені у такому виконавчому провадженні.

Зазначені вище обставини щодо стосунку до спірних правовідносин і до виконавчого провадження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, не були предметом дослідження в суді першої інстанції. Позивач ОСОБА_1 не зазначав про такі факти і обставини в заяві, про повідомлення таких суду в інший спосіб даних у справі немає, відповідні пояснення позивач дав і документи подав тільки в засіданні апеляційного суду, що відбулося 14.07.2015. Такі дії сторони не узгоджуються з правилами, що випливають з положень ст.ст. 11-14, 20 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31 ЦПК України та передбачають, що особа, на власний розсуд розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами та здійснюючи своє право на захист, водночас зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Поряд із цим, і держвиконавці, маючи в своєму розпорядженні дані, які обґрунтовано вказували на вищенаведені суперечності та викликали необхідність відповідного реагування й перевірки, не використали передбачених законом прав і можливостей для зясування змісту рішення суду, усунення суперечностей, забезпечення належного виконання рішення про стягнення боргу щодо дійсного відповідача та боржника у кредитних правовідносинах.

Поза викладеним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, набувши юридичного статусу сторони у виконавчому провадженні (боржника) (ст. 8 ч. 2 Закону № 606-XIV), беручи участь у такому провадженні фактично, що визнано діями та документами держвиконавців, які саме цю особу вважають боржником і що не заперечувалося іншими учасниками процесу, набув права, належні боржнику. Саме в цій якості та реалізуючи права боржника у виконавчому провадженні позивач предявив вимоги про визнання недійсними прилюдних торгів і за обставин, що склалися, сторону не може бути обмежено у здійсненні відповідних прав як таких.

За приписами Закону № 606-XIV, реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, а примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону № 898-IV; реалізація арештованого нерухомого майна здійснюється виключно шляхом його продажу на прилюдних торгах (ст. 54 ч.ч. 5, 8, ст. 62 ч.ч. 1, 2 Закону № 606-XIV).

Тимчасове положення визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу нерухомого майна, на яке звернено стягнення відповідно до чинного законодавства (п. 1.1.), та передбачає, що:

торги за заявкою держвиконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір (п. 1.2.); організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» (п. 1.4.); прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2.); лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців (п. 4.2.); після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, держвиконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби (п. 6.1.); затверджений акт державний виконавець видає покупцеві (п. 6.2.); копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації (п. 6.3.); на підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (п. 6.4.);

прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця (п. 7.1.);

спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку (п. 7.4.).

Законом № 898-IV встановлено, що:

у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 7 ч. 1, ст. 33 ч.ч. 1, 3);

реалізація предмета іпотеки за рішенням суду здійснюється у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (ст. 39);

реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41);

будь-який учасник прилюдних торгів може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну; прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника; у разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною (ст. 45 ч.ч. 2, 3);

іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна (ст. 48).

Згідно з правилами, встановленими Розділом 3 Глави 12 «ОСОБА_5 свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів)» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. № 296/5 (реєстрація в Мінюсті від 22.02.2012 р. за № 282/20595):

свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби (п. 3.1.);

свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, видається нотаріусом на підставі копії складеного державним виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби (п. 3.7.);

в акті про реалізацію предмета іпотеки має бути зазначено, що реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (п. 3.8.).

Таким чином, продаж нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів за правилами, встановленими Законом № 898-IV, здійснюється лише у випадку, якщо має місце звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Саме факт прийняття відповідного рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із указаним Законом, зміст такого рішення є визначальними у питанні щодо можливості застосування правил цього Закону при реалізації предмета іпотеки. Судове рішення про стягнення боргу за відсутності при цьому рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок сплати боргу не є рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Якщо рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не приймалося судом, а було ухвалено рішення про стягнення боргу, то арешт і опис майна, його реалізація на виконання такого рішення суду, інші виконавчі дії здійснюються за загальними правилами, установленими Законом № 606-XIV, Тимчасовим положенням, іншими нормативними актами, що регламентують порядок виконавчого провадження. Сама по собі наявність у числі арештованого, описаного майна нерухомості, яка перебуває в іпотеці, реалізація такого майна з прилюдних торгів на вищевказані загальні правила вчинення виконавчих дій не впливає і не тягне застосування правил про продаж цього майна як предмета іпотеки.

Виходячи з викладених обставин у сукупності, колегія суддів констатує, що застосування правил Закону № 898-IV при продажу нерухомого майна, кваліфікованого таким, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з прилюдних торгів не ґрунтується на законі. В контексті предявлених позивачем вимог як таких, участь у торгах одного покупця, продаж йому за встановлених обставин майна виключають законність проведення торгів, оскільки у торгах мало брати участь щонайменше два покупці. Таке порушення положень закону та процедури торгів є істотним і вже само по собі, незалежно від наявності чи відсутності інших порушень у діях держвиконавців, повязаних з реалізацією майна, є достатнім для висновку про незаконність результату торгів правочину щодо купівлі-продажу нерухомого майна.

Участь у торгах лише одного покупця як основну підставу для позову про визнання торгів недійсними вказав ОСОБА_1, що знайшло своє підтвердження і про що свідчить, крім іншого, зміст Актів від 26.03.2012 про проведені прилюдні торги. Понад те, в актах окрім обставин, про які йшлося вище, зазначено, що аукціон був проведений у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Мінюсту України від 15.07.1999 р. № 42/5 (реєстрація в Мінюсті від 19.07.1999 р. за № 480/3733). Тож акти суперечать змісту протоколів від 19.03.2012 по проведенню прилюдних торгів, у них вказується на недопустиму належність одного й того ж майна в цілому одночасно двом різним особам, у документах ідеться про проведення аукціонів, а не прилюдних торгів, в актах відсутні вказівки про те, що відбулась реалізація саме предмета іпотеки та із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», відтак акти не містять повних і достовірних даних про факти, що ними мають фіксуватися, не містять реквізитів, обовязкових для видачі нотаріусом свідоцтв про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, а Порядок реалізації арештованого майна, на яке міститься посилання, не має стосунку до проведених торгів, позаяк регулює реалізацію арештованого майна за винятком нерухомого майна.

Беручи до уваги, що результатом прилюдних торгів є вчинення правочину (укладення угоди) щодо купівлі-продажу майна, такий правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом, що є одним із способів захисту порушеного права (ст. 16 ч. 2 п. 2 ЦК України). Відповідно до норм ЦК України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства; до договору купівлі-продажу на публічних торгах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті; зміст договору купівлі-продажу не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства (ст. 203 ч. 1, ст.ст. 650, 655, ст. 656 ч. 4). Оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Таку правову позицію щодо визнання прилюдних торгів недійсними внаслідок недотримання вимог закону щодо вчинення правочину про купівлю-продаж майна з торгів висловив Верховний Суд України у Постановах від 24.10.2012 р. (справа № 6-116цс12), від 15.01.2014 р. (справа № 6-148цс13), що враховуються за правилами ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України, і як наслідок, визнав вимогу про визнання прилюдних торгів недійсними належним способом захисту порушеного права.

ОСОБА_1 як боржник у виконавчому провадженні в силу вищенаведених положень закону вправі предявити вимоги до сторін правочину, інших осіб, які порушили право, про визнання прилюдних торгів (способу вчинення правочину) і результату правочину недійсними. Перебіг торгів зафіксований протоколами від 19.03.2012 №№ 07-0154/11-4, 07-0158/11-8, 07-0155/11-5, 07-0156/11-6, 07-0157/11-7 і 07-0153/11-9, на підставі яких були складені та затверджені керівником органу ДВС Акти від 26.03.2012 про проведені прилюдні торги. Указані дії та документи нерозривно повязані між собою, протоколами і актами безпосередньо оформлені договірні відносини купівлі-продажу майна на публічних торгах, кінцевим результатом яких є видача нотаріусом свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів на підставі актів державного виконавця про проведені торги, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, наведеним у згаданих Постановах.

З огляду на викладене, керівник органу ДВС не мав передбачених законом підстав для затвердження актів про проведені прилюдні торги, а затвердивши такі, діяв неправомірно, оскільки всупереч обовязку органу ДВС забезпечити реалізацію арештованого майна відповідно до вимог законодавства, завершив незаконні процедури продажу майна та уможливив видачу свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів і набуття покупцем права власності на майно. Тож у контексті обраного позивачем способу захисту порушеного права орган ДВС, неправомірністю дій якого обґрунтовувався позов, є належним відповідачем поряд з організатором торгів і покупцем майна.

Відтак, прилюдні торги, законність яких оспорюється, слід визнати недійсними передусім внаслідок їх проведення в рамках виконавчого провадження, що здійснювалося стосовно та за участю, як встановлено апеляційним судом, неналежного за обставинами справи боржника. Доведеним є і вчинення правочинів із неправомірним застосуванням до процедур продажу майна положень Закону України «Про іпотеку», що було підставою позову та теж має наслідком недійсність торгів. Проведення торгів у такий спосіб та відповідне оформлення їх результатів порушують права як боржника у виконавчому провадженні, так і власника майна, що відчужувалося, та покупця майна, при відчуженні якого не були дотримані вимоги закону.

Під час розгляду справи позивач вказував і на те, що будинок під № 94/8 в с. Мала Уголька, що був проданий з прилюдних торгів 19.02.2012, належить ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, у якому той проживає разом із сімєю, в т.ч., з дитиною, цей будинок не передавався в іпотеку, не підлягав арешту, опису і продажу та не має стосунку до спору з банку з позичальником. Щодо цього в справі є певні документи, складені Углянською сільською радою, її депутатами, в яких вказується на те, що будинок мав раніше номер 94 «а», потім номер був змінений на 94/8, будинок уведений в експлуатацію у 1996 р., у будинку з 1992 р. проживав ОСОБА_7, який у 1997 р. одружився, обоє з подружжя є інвалідами (а.с. 105, 128-133 т. 1). Як убачається з листів ТОВ «Солум» від 19.11.2012 на адресу Голови Углянської сільради, відповіді сільського голови від 05.12.2012, з телеграми ТОВ «ТД «Еліт Сервіс»» від 02.07.2013, продавець і покупець майна обізнані з проблемою, що виникла стосовно обєкта під № 94/8 (а.с. 118-121, 141 т. 1).

З наданого апеляційному суду ОСОБА_1 листа від 25.06.2015 № п3/10304, адресованого йому ст. слідчим Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_8, видно, що за обставинами реалізації вищевказаного майна під час примусового виконання рішення суду, а також стосовно приналежності житлового будинку № 94/8 в с. Мала Уголька Тячівського району триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000164.

Враховуючи вищенаведене, прилюдні торги, що оспорювалися, за встановлених у справі обставин не можуть бути визнані законними. Підстава щодо неправомірності застосування при проведенні торгів положень Закону України «Про іпотеку» теж наведена позивачем обґрунтовано, хоча за наявності інших порушень закону, які виключають законність будь-яких торгів у даному виконавчому провадженні, й не має самостійного значення. Колегія суддів бере до уваги наявність кримінального провадження, в рамках якого буде дана оцінка діям усіх причетних до порушень закону осіб, що мали місце у спірних відносинах, тому не вважає за необхідне додатково застосовувати положення ст. 320 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову та визнання прилюдних торгів недійсними правильне по суті, справедливе, відповідає підставам, з яких був заявлений позов, та з огляду на ці підстави відповідає повязаним вимогам закону. Інші обставини, які були встановлені при апеляційному розгляді справи з урахуванням дій учасників процесу та впливають на висновки щодо законності процедур виконавчого провадження, колегія суддів не вважає підставами для скасування рішення суду першої інстанції. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційні скарги, які не спростовують доводів позову, правильності по суті рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки про незаконність прилюдних торгів необґрунтованими та невірними, слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Закарпатській області і Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» відхилити, рішення Тячівського районного суду від 4 лютого 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді