У Х В А Л А

18 грудня 2015 року

Рівненській міській суд Рівненської області в складі головуючого судді Рогозіна С.В. при секретарі Якимчук І.В. з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши заяву представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючого судді по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 держгеокадастру у м. Рівне про припинення права власності на частину земельної ділянки, визнання права власності на частину земельної ділянки та про усунення перешкод у користуванні майном

встановив:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 держгеокадастру у м. Рівне про припинення права власності на частину земельної ділянки, визнання права власності на частину земельної ділянки та про усунення перешкод у користуванні майном. Справа згідно ст. 11-1 ЦПК України передана на розгляд судді Рогозіну С.В.

До початку розгляду справи по суті від представника відповідачів надійшла заява про відвід головуючого по справі судді Рогозіна С.В. з огляду на ті обставини, що суддя Рогозін С.В., розглядав справу № 1715/14938/12.

На вказане рішення ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу. Ухвалою від 09 листопада 2015 року судді апеляційного суду Рівненської області Ковалевича С.П. в прийнятті апеляційної скарги відмовлено і повернуто скаржнику.

Вказана ухвала оскаржена ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Ухвалою від 20 листопада 2015 року судді Касьян О.П. відкрито касаційне провадження.

Незважаючи на це суддя Рогозін С.В. відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження справи до моменту розгляду касаційної скарги.

Відмова в задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи свідчить про незаконність дій судді під час розгляду справи так як відповідно до п.4) частини 1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення касаційної скарги по справі № 1715/14938/12.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_4 вимоги заяви про відвід судді підтримали.

Представник позивача заяву про відвід судді заперечила, вважає її безпідставною.

Представник третьої особи при вирішенні даного питання покладається на рішення суду.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу заяви позивача про відвід судді, суд прийшов до висновку, що в заяві не наведені передбачені ст. 20 ЦПК України підстави для відводу судді.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..."

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі «Білуха проти України» (заява № 33949 /02) від 09 листопада 2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейського Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об'єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вище вказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein V.Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_8 проти Іспанії" (Castillo Algar v.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку зясування обставин справи у справі і перевірки їх доказами. Заявляти відводи після цього дозволяється лише у випадках, коли про підстави відводу стало відомо після початку зясування обставин справи та перевірки їх доказами.

З пояснень представника відповідачів судом встановлено, що підставою для відводу судді є відмова у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи. Таку підставу суд вважає надуманою та такою, що суперечить вимогам діючого цивільного процесуального кодексу України. Інших вмотивованих підстав для відводу судді заявником не наведено.

Тому, з врахуванням вище наведених норм ЦПК України та зазначеного рішення Європейського суду, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20, 23 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді - відмовити.

Ухвала суду є остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду С.В.Рогозін