Справа № 347/2290/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Турянського І.Є., з секретарем Лазорик Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_1 до Уторопської сільської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю не нежитлову будівлю , що знаходиться в с. Уторопи, присілок Село, буд. 115 А, Косівського району Івано-Франківської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про підтримання позовних вимог, просить позов задоволити, а розгляд справи проводити без його участі.

Із позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 проживає в ceлi Уторопи, присілок Село, 115, Kociвського району Івано-Франківської області. Право власності на даний будинок він набув 29 травня 2000 року, згідно договору дарування. Поблизу будинку знаходиться нежитлова будівля, яку ОСОБА_1 використовув, оскільки вона безпосередньо примикає до його будинку i була необхідною в господарстві. 3 2000 року по сьогоднішній день, ОСОБА_1 здійснив покращення даної нежитлової будівлі та відкрито i безперервно продовжує користуватися нею. Оскільки ОСОБА_1 володіє нежитловою будівлею з 2000 року i по даний час, а законодавчо встановлений пepeбіг строку давності для набуття права власності на спірну будівлю за набувальною давністю розпочався з 01 січня 2000 року, то на даний час строк його володіння, спірною будівлею, становить вже 15 років. Протягом всього часу володіння, на будівлю ніхто не претендував. Просить позов задоволити.

Представник Уторопської сільської ради в судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із заявою, в якій позов визнає, а справу просить розглядати без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов слід задоволити з наступних підстав.

З копії договору дарування житлового будинку, посвідченого Косівською державною нотаріальною конторою 29.05.2000 року за реєстром № 1534, вбачається, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Уторопи, присілок Село, буд. 115, Косівського району Івано-Франківської області (а.с. 5).

Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Косівського РУЮ 20.08.2015 року, індексний номер:42556375, підтверджується право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 1824 га, що знаходиться в с. Уторопи, Косівського району Івано-Франківської області (а.с. 6).

3 акту, долученого до матеріалів справи, вбачаєтъся, що позивач відкрито, безперервно, та вже понад десять років, володіє нежитловою будівлею за адресою с. Уторопи, присілок Село, буд. 115 А, Косівського району Івано-Франківської області, та має право оформити її у власність за набувальною давністю, згідно ст. 344 ЦК України ( а. с. 13).

При вирішенні питання щодо вимог позову слід звернути увагу, що добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинно було знати, що володіє річчю незаконно.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Таким чином, ОСОБА_1, починаючи з моменту прийняття в дар житлового будинку, проживав в ньому, добросовісно, відкрито та безперервно володів нежитловою будівлею, яка примикає до будинку, і відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 11, 15, 16, 344 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, право власності в порядку набувальної давності на нежитлову будівлю, що знаходиться в с. Уторопи, присілок Село, буд. 115 А, Косівського району Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Турянський І.Є.