Провадження № 2/554/1821/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2015 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого судді Тімошенко Н.В.,

при секретарі Бойко А.В.,

за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи: Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» в особі ПАТ «Креді ОСОБА_4», приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 04.10.2013 року звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, третьої особи: Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» в особі ПАТ «Креді ОСОБА_4», приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника.

В ході розгляду справи, позивачка уточнила позовні вимоги, відповідно до заяви від 03.08.2015 року прохала:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 391807, 70 грн.

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м.

- звернути стягнення на належну ОСОБА_3 ? частки квартири АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2;

- скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

- зареєструвати право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

- стягнути з ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору розмірі 1194,23 грн.

Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що, у 1998 році уклала шлюб з ОСОБА_3, який був розірвано 10 листопада 2008 року.

За час перебування у шлюбі ними 10 жовтня 2006 року була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_4 за 26 тис. доларів США. Квартира була зареєстрована на імя відповідача. Частину коштів, а саме - 50% вартості квартири, в сумі 13 000 доларів США позивачка внесла із особистих коштів, набутих шляхом продажу свого будинку в м. Рожище по вул.. Чайковського № 18, Волинської області. Іншу половину коштів було отримано за рахунок укладеного кредитного договору між АТ «Індустріально-експортний банк» в особі Філії «Полтавська дирекція» АТ «Індекс банк» та ОСОБА_5, поручителем якого є ОСОБА_2

Під час перебування шлюбу ними був отриманий кредит на суму 13000 доларів США строком до 09 жовтня 2021 року. На вказані кредитні кошти була придбана квартира № 65, по вул.. Баяна, б. 6, м. Полтави за 26000 доларів США. В період шлюбу повернуто кредитних коштів на суму 1 664 долара 22 цента США. Після розірвання шлюбу, зобов»язання по кредитному договору виконала в повному обсязі лише позивачка.

Представник позивача у судове засідання не з»явився, надав заяву, в які прохав слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Представник третіх осіб в судове засідання не з»явилися, будучи повідомленим належним чином про дата, час та місце слухання справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 1998 року в Рожищенському відділі РАГС Волинської області ОСОБА_2, зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, який 10 листопада 2008 року був розірваний.

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із позивачкою.

За час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, 10 жовтня 2006 року ними була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_4 загальною площею - 30,6 кв.м., житловою площею -16,9 кв.м. за 26 тис. доларів США.

Квартира була зареєстрована на ім'я відповідача.

Частину коштів, необхідних для укладення даного договору купівлі-продажу, а саме - 50% вартості квартири, в сумі 13 000 доларів США внесла позивачка із особистих коштів, набутих шляхом продажу свого будинку в м. Рожище по вул. Чайковського № 18, Волинської області, що був подарований бабусею по Договору Дарування.

Зазначений будинок проданий матір'ю позивачки, ОСОБА_8, від її імені на підставі довіреності за 16 тис. доларів США, що підтверджується розпискою від 07.10.2006 р.

Згідно ст. 57 Сімейного Кодексу України, майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю.

Іншу половину коштів, 50% вартості кредиту було отримано за рахунок укладеного 10.10.2006р. між АТ "ІНДЕКС-БАНК" (зараз ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4") та ОСОБА_3 кредитного договору та договору іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира, що розташована з адресою: АДРЕСА_3, згідно якого ОСОБА_4 надав кредит в розмірі 13 000 доларів США, строком на 15 років, з відсотковою ставкою 11% річних.

Цього ж дня, між ОСОБА_9" та ОСОБА_10 (на даний час ОСОБА_2С.) укладено договір поруки, згідно якого остання виступила поручителем по вищевказаному кредитному договору.

За час спільного проживання у шлюбі з відповідачем, починаючи з жовтня 2006 року по жовтень 2008 року, платежі для погашення кредитної заборгованості перед банком здійснювались за рахунок спільних коштів.

За період шлюбу було сплачено 1664,22 доларів США, що підтверджується довідкою з Банку.

Тобто фактично, розмір особистого внеску ОСОБА_3 в рахунок вартості квартири становить 832,11 доларів США.

Згідно Статті 70 Сімейного кодексу України при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна може бути збільшена, якщо з нею, проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно абзацу 2, ч.2 ст. 372 ЦК України, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Починаючи з листопада 2008 року кредитну заборгованість за договором №45/06 від 10.10.2006 р. ОСОБА_2 сплачувала одноосібно.

Розмір сплачених одноосібно коштів в загальній сумі становить 15116,90 доларів США (11069,90 доларів США основного бору та 4047,00 доларів США відсотків), та 3436,10 грн. комісія банку, що станом на 30.09.2015 року в національному еквіваленті становить 391807,70 грн., що підтверджується довідкою розрахунком ПАТ «Креді ОСОБА_4» № 91132-146 від 21.10.2011 року та квитанціями про сплату кредиту.

Поручитель, який виконав зобов'язання боржника згідно з нормами цивільного законодавства набуває всіх прав кредитора по цьому зобов'язанню.

Підставою заміни кредитора є юридичний факт виконання третьою особою (поручителем) зобов'язання боржника. Причому ця заміна здійснюється автоматично в силу прямої вказівки закону (ч. 2 ст. 556 ЦК України), а тому жодних інших дій для переходу прав від кредитора до поручителя, який виконав зобов'язання за боржника, вчиняти не потрібно.

Поручителю, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, належать:

- права, що переходять до поручителя в порядку суброгації. До них належать, права кредитора із основного зобов'язання в межах виконаного, тобто право на отримання грошової суми, сплаченої замість боржника, право на отримання виконання від боржника або його грошовий еквівалент, якщо поручитель не зацікавлений (втратив інтерес) у безпосередньому виконанні.

Права, що забезпечували виконання основного зобов'язання, до яких слід віднести неустойку, заставу, притримання, завдаток (у формі рухомого майна), поруку.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 висловила особисту поруку за виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3 перед ПАТ «Індустріально-експортний банк»в особі Філії «Полтавська дирекція» АТ «Індекс банк» (нині ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» )в повному обсязі.

З моменту сплати позивачем, як поручителем, грошових коштів за боржника ОСОБА_3, поручитель набув прав кредитора по відношенню до ОСОБА_3

Оскільки позивач, як поручитель, в повному обсязі виконав зобов'язання відповідача перед банком, то позивач набув в повному обсязі права вимоги до ОСОБА_3

Перехід прав кредитора у зобов'язанні від ПАТ «Індустріально-експортний банк»в особі Філії «Полтавська дирекція» АТ «Індекс банк» (нині ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» )до позивача підтверджується квитанціями про сплату грошових коштів .

Договір поруки від 10 жовтня 2006 року містить посилання на кредитний договір №45/06-Н від 10.10.2006 року.

У відповідності до договору поруки, а саме п. 2.1. сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором, а п.2.2. вказує, що сторони договору встановлюють, що поручитель після виконання взятих на себе зобовязаньпо кредитному договору, набуває всіх прав Банка в частині виконаних ним зобовязань.

Згідно зі ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних доказів, які б свідчили про недійсність договору поруки від 10 жовтня 2006 року в матеріалах справи не міститься.

Права поручителя, який виконав зобов'язання перед кредитором регулюються ч.2. ст. 556 ЦК України, згідно якої до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

ОСОБА_3 особисто відмовився виконувати умови кредитного договору і весь тягар по погашенню кредиту було покладено на позивача згідно договору поруки.

Цей факт підтверджується копією заяви ОСОБА_3 від 20.06.2011 р. на ім'я заступника директора відділення «Полтавська міжрегіональна дирекція» ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» ОСОБА_11

У відповідності з ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, твердження відповідача, надані в запереченні до позову про те, що він до 2011 року оплачував кредит, є такими, що не відповідають обставинам справи та зібраним у справі доказам.

Доказів сплати заборгованості по кредитному договору ОСОБА_3 суду не надано.

Разом з тим, ОСОБА_2, надала суду оригінали та копії квитанцій по сплаті заборгованості за кредитним договором, де платником вказана вона, що підтверджується її особистим підписом в квитанціях, копії яких містяться у справі.

Крім того, Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.07.2013 (справа №2-7296/11) встановлено, що після розірвання шлюбу, позивачка погашення кредитної заборгованості здійснювала самостійно, за належні їй кошти.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки ОСОБА_2 виконала всі зобов'язання по кредитному договору і договору поруки, то згідно вимог законодавства України до неї переходять всі права кредитора, в тому числі і право на заставне майно по кредитному договору.

На підставі вищевикладених обставин, з врахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних даних суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 липня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, вирішено, що вказана спірна квартира, придбана сторонами в період шлюбу, у відповідності до 60 СК У країни належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, з виплатою цій особі грошової компенсації. У разі виділу частки із майна, що є спільній частковій власності, вважається, що часки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки, частка ОСОБА_3 у вартості квартири є незначною, його право власності може бути припинено.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Поручитель, який виконав зобов'язання боржника згідно з нормами цивільного законодавства набуває всіх прав кредитора по цьому зобов'язанню.

Поручителю, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, належать:

- права, що переходять до поручителя в порядку суброгації. До них належать, по-перше, права кредитора із основного зобов'язання в межах виконаного, тобто право на отримання грошової суми, сплаченої замість боржника, право на отримання виконання від боржника або його грошовий еквівалент, якщо поручитель не зацікавлений (втратив інтерес) у безпосередньому виконанні. І, по-друге, права, що забезпечували виконання основного зобов'язання, до яких слід віднести неустойку, заставу, притримання, завдаток (у формі рухомого майна), поруку

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 висловила особисту поруку за виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3 перед ПАТ «Індустріально-експортний банк»в особі Філії «Полтавська дирекція» АТ «Індекс банк» (нині ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» )в повному обсязі.

З моменту сплати позивачем, як поручителем, грошових коштів за боржника ОСОБА_3, поручитель набув прав кредитора по відношенню до ОСОБА_3 Оскільки позивач, як поручитель, в повному обсязі виконав зобов'язання відповідача перед банком, то позивач набув в повному обсязі права вимоги до ОСОБА_3 Перехід прав кредитора у зобов'язанні від ПАТ «Індустріально-експортний банк»в особі Філії «Полтавська дирекція» АТ «Індекс банк» (нині ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_4» )до позивача підтверджується квитанціями про сплату грошових коштів .

Відношення поручителя, який виконав зобов'язання, з кредитором регулюються ст. 556 ЦК України, Права поручителя, який виконав зобов'язання перед кредитором регулюються ч. 2. ст. 556 ЦК України, згідно якої до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У відповідності з ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, твердження відповідача, надані в запереченні до позову, про те що він до 2011 року оплачував кредит, є такими, що не відповідають обставинам справи та зібраним у справі доказам. Доказів сплати заборгованості по кредитному договору ОСОБА_3 суду не надано. Разом з тим, ОСОБА_2, надала суду оригінали та копії квитанцій по сплаті заборгованості за кредитним договором, де платником вказана вона, що підтверджується її особистим підписом в квитанціях, копії яких містяться у справі.

Крім того, Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.07.2013 (справа №2-7296/11) встановлено, підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується ніким зі сторін, що після розірвання шлюбу, позивачка погашення кредитної заборгованості здійснювала самостійно, за належні їй кошти. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки ОСОБА_2 виконала всі зобов'язання по кредитному договору і договору поруки, то згідно вимог законодавства України до неї переходять всі права кредитора, в тому числі і право на заставне майно по кредитному договору.

На підставі вищевикладених обставин, з врахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних даних суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 5, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60-62, 69, 70 СК України, ст.ст.203, 215,364, 368,372 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи: Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» в особі ПАТ «Креді ОСОБА_4», приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно боржника, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованіть по кредитному договору, укладеного кредитного договору від 10.10.2006 р. між АТ "ІНДЕКС-БАНК" (ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_4") та ОСОБА_3 в сумі 391 807, 70 грн.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 звернути стягнення на ? частину квартири АДРЕСА_2 шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Визнати право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору розмірі 1194,23 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко