АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1181/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2078/15Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів Гальонкіна С.А., Мартєва С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду із вказаним позовом та просило звернути стягнення на предметі потеки, а саме пятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,8 кв.м. і житловою площею 60,2 кв.м.; за рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів, задовольнити вимоги їх вимоги на суму 4 103 533,87 грн.; визнати за ним право від свого імені продати предмет іпотеки та підписувати відповідний договір купівлі-продажу.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року позовна заява ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишена без руху, у звязку з неповною оплатою судового збору.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року позовну заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погодившись з вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржило ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та зобовязати місцевий суд відкрити провадження у справі та призначити її до судового розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 27 березня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №99-М.

У забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №99-М, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку пятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,8 кв.м. і житловою площею 60,2 кв.м.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №99-М від 27 березня 2007 року в сумі 511 027,17 грн.

При поданні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором №99-М від 27 березня 2007 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при поданні позову не у повному обсязі.сплачено судовий збір.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року для з'ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз'яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин".

З урахуванням того, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року, яке набрало законної сили, вирішено вимогу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про виконання основного зобов'язання, то вимога про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру.

При цьому, обґрунтованість вимоги позивача щодо задоволення його вимог на суму 4 103 533,87 грн. має вирішуватись судом при розгляді справи по суті, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що відповідає вимогам п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», то у суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви без руху, а в подальшому для повернення її позивачеві.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Виходячи з викладеного, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 303, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року скасувати.

Матеріали позовної заяви повернути до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області - для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді С.А. Гальонкін

ОСОБА_4

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: