Справа № 439/327/15 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/4736/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, відповідачаОСОБА_3, представника Служби у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області Надорожняк О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області про встановлення способу його участі у вихованні дитини та зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні та побаченні із сином. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дитина - син ОСОБА_5, з яким дружина перешкоджає бачитись та спілкуватись. Після звернення до служби у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації щодо визначення способу його участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, такі йому були визначені на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини. Однак відповідач це рішення не виконує. А тому просить постановити рішення та встановити наступний порядок його участі, як батька, у вихованні сина ОСОБА_5: побачення кожного тижня в суботу (з15 год до 19 год.; побачення кожного тижня в неділю з 11 год. до 16 год.. Побачення з дитиною встановити за межами території проживання відповідачки, але в межах міста Броди в місцях загального відпочинку.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 рокузазначений позов задоволено частково.

Судом ухвалено визначити такий спосіб участі батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2: побачення двічі на тиждень (один вихідний та один робочий день) по три години у присутності матері ОСОБА_3 за межами місця проживання дитини.

Це рішення суду оскаржила відповідач, яка в апеляційній скарзі вказує на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права і зазначає, що судом першої інстанції ухвалено рішення без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів.

Зокрема, зазначає, що розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до неї відбувався з численними порушеннями. Вказує, що всупереч вимогам ст.127 ЦПК України, вона не отримала копії ухвали про відкриття провадження, а лише повістку із викликом до суду та копію позовної заяви. Вважає, що служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації не є органом опіки і піклування в розумінні Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, а відтак звертає увагу апеляційного суду на те, що на її думку, розгляд справи відбувався без участі органу опіки і піклування. Також зазначає про психологічний тиск на неї з боку суду першої інстанції та безпідставне відхилення поданих нею та її представником доказів на підтвердження наданих ними пояснень та знімання запитань, які задавались позивачу під час розгляду справи судом першої інстанції. Вважає, що позивачем не доведено суду, що з її боку останньому чиняться будь-які перешкоди в участі у вихованні дитини. Крім того, вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було враховано важкий стан здоров'я дитини, неправильно, на її думку, оцінено докази та пояснення відповідача та її представника.

На підставі вказаного, просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 (а.с.96-104).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачаОСОБА_3, на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивача ОСОБА_2, представника Служби у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області Надорожняк О.П., яка в цілому погоджується з рішенням суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та беззаперечно встановлено судом першої інстанції сторони ОСОБА_7та ОСОБА_8 перебувають у шлюбі з серпня 2013 року.У шлюбі у них народилась дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

На ґрунті сімейних конфліктів сторони понад рік спільно не проживають. Мати з дитиною проживають у її батьків по АДРЕСА_1.

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Бродівської районної державної адміністрації щодо визначення способу його участі, як батька у вихованні дитини.

У відповідності до рішення комісії з питань захисту прав дитини Бродівської районної державної адміністрації №31 від 24 липня 2014 року ОСОБА_2 визначено спосіб участі у вихованні дитини, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши порядок його побачення протягом однієї години у неділю щотижня у присутності матері ОСОБА_3 за територією будинку, де проживає дитина (а.с.11).

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 не дотримується цього встановленого порядку та чинить перешкоди у зустрічах ОСОБА_2 з дитиною, останній звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність тверджень позивача про чинення йому перешкод з боку відповідача у побаченнях з дитиною та відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_2 зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні і побаченні з дитиною.

В цій частині прийняте судом рішення сторони не оскаржили, а тому колегія суддів, керуючись положеннями ст.303 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядає.

В той же час, вирішуючи питання щодо участі позивача у вихованні сина, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення можливості батька спілкуватись із сином та брати участь у його вихованні шляхом встановлення способу його участі у такому вихованні та спілкуванні, визначивши побачення двічі на тиждень (один вихідний та один робочий день) по три години у присутності матері ОСОБА_3 за межами місця проживання дитини.

Однак колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий зроблено без повного і всебічного аналізу наявних у справі доказів , а висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч.7 ст.7 Сімейного кодексу (далі СК) України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Положеннямич.9 тієї ж статті СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ч.10 тієї ж статті СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ч.1 ст.152 СК України встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі, не досягли згоди щодо участі батька у вихованні сина, що і стало підставою для визначення способу такої участі судом і, зокрема, щодо порядку побачення батька з сином.

Згідно ч.2 ст.159СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Враховуючи, що з часу попереднього рішення комісії з питань захисту прав дитини від 24 липня 2014 року щодо способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5 на час розгляду справи в суді пройшов значний час (понад 8 місяців), а дитині сповнився рік, суд звернувся до Бродівської районної державної адміністрації за отриманням нового висновку.

Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад, що спростовує твердження апелянта про неналежність третьої особи у справи.

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Бродівської районної державної адміністрації Львівської області від 8 травня 2015 року №7, такою визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5, а саме порядок побачень: 2 дні в тиждень(вихідний та робочий) по 3 години, у присутності матері ОСОБА_3, як за місцем проживання обох батьків, так і за межами дому (а.с.77).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, в супереч запереченням відповідача, дійшов вірного висновку про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що спілкування батька з сином та його участь у його вихованні може суперечити інтересам дитини чи перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, а тому, враховуючи вік дитини, стан її здоров'я та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини обґрунтовано визначив спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5, шляхом побачення двічі на тиждень (один вихідний та один робочий день) у присутності матері ОСОБА_3 за межами місця проживання дитини.

В той же час, встановлюючи тривалість побачення позивача із сином протягом трьох годин, суд достатньо не врахував характер хвороби дитини та її вік, що може зашкодити її фізичному та емоційно-психологічному стану, тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити термін тривалості побачень ОСОБА_2 з сином до однієї години.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні сина слід змінити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.309, ч.2ст. 314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 рокув частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні сина змінити, зменшивши термін тривалості побачень з сином ОСОБА_5 до 1 години.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.