Справа № 510/771/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.09.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( третя особа - служба у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації ) про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 заперечень на позов не надав, у судові засідання, які призначалися на 17.07.2015 р., 29.07.2015 р., 10.09.2015 р., будучи належним чином сповіщений, не являвся, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації письмові пояснення не надав, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3; довідка ТОВ «Одеська загальноосвітня приватна школа 1-3 ступенів «Светоч» від 10.02.2015 р.; довідка від 26.01.2015 р.; копія заяви ОСОБА_1 про запрошення ОСОБА_2 до нотаріуса для надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон від 26.01.2015 р.;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідними вимогами до ОСОБА_2 та просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, без дозволу батька, в обґрунтуванні позову зазначивши, що з січня 2004 року по 21.11.2008 року позивачка перебувала у цивільному шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1

Позивачка вказла, що відповідач з родиною не проживає, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається. З моменту фактичного припинення відносин та по сьогодні малолітня дитина, ОСОБА_3, проживає спільно з позивачкою ОСОБА_1, та знаходиться на її повному утриманні. Саме позивачка займається вихованням та розвитком дитини, створює їй умови для всебічного розвитку та освіти. Дитина відвідує школу та різноманітні секції, облікована в медичних установах. Саме позивачка постійно слідкує за станом здоров'я дитини, виховує та піклується про неї, має з дитиною психологічний контакт, прихильність одна до одної. На теперішній час у позивачки з'явилась можливість повезти доньку за кордон у подорож, для відпочинку.

Також позивачка вказує, що 26.01.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського округу із заявою до відповідача ОСОБА_2, щодо запрошення останнього для вирішення питання про надання дозволу на виїзд за кордон доньки ОСОБА_3 Відповідач був запрошений до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової О.В. за адресою: АДРЕСА_1, 20.022015 р., на 16 год. 00 хв. для нотаріального оформлення згоди батьків на тимчасовий виїзд за кордон доньки ОСОБА_3 На призначений нотаріусом час та день, відповідач не з'явився, про що вказує відповідна відмітка на почтовому конверті.

Суд дослідивши матеріали справи та надані документи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 06.12.2007 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається з позовної заяви, через відсутність можливості отримати відповідну згоду від відповідача ОСОБА_2, позивач позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд з дитиною за кордон для здійснення оздоровлення доньки.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до вищезазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову.

Керуючись ст.ст. 80, 169 ч.4, 213, 215 224-228 ЦПК України, ст. 154 Сімейного Кодексу України, с. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України", п. 16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею 16-річного віку, на виїзд за межі України, без згоди та супроводу її батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі її матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору у дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник