Справа № 373/1753/12-ц Головуючий у І інстанції Залеська А.О.
Провадження № 22-ц/780/5848/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 29 09.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Вербової І.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

23 липня 2012 року після виділення з кримінального провадження матеріалів цивільного позову в частині матеріальних збитків Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження в цивільніїй справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. У позові ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 36238.44 гривень матеріальної шкоди, спричиненої злочином, якої потерпілий зазнав в результаті лікування наслідків отриманих тілесних ушкоджень. У ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги.

Справа судами розглядалась неодноразово.

У серпні 2015 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 63372 гривень 41 копійку матеріальних витрат на лікування по чекам з врахуванням індексу інфляції, виключивши з числа відповідачів Комунальне підприємство «Переяслав- Хмельницька центральна районна лікарня». Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати з урахуванням індексу інфляції в сумі 9486 грн.69 коп., які складаються з вартості оплачених ним судових експертиз. Позов обгрунтований тим, шо позивач поніс значних матеріальних втрат внаслідок лікування тілесного ушкодження, яке йому спричинив 03 вересня 2011 року ОСОБА_2, за що останній був засуджений за ч.1ст. 122 КК України.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 61805 (шістдесят одна тисяча вісімсот п'ять) гривень 79 копійок матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок злочину. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 03 вересня 2011 року близько 18:00 години у м. Переяслав-Хмельнинькому на стадіоні ім. Лобановського під час футбольного матчу команд «Костал» та «Сатанг Агро» ОСОБА_2 умисно наніс позивачу, який грав в команді суперника, удар кулаком руки в праву частину нижньої шелепи, що потягло за собою тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді двобічного перелому нижньої шелепи в області кута праворуч та між 2-3 зубами зліва. Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.03.2012 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. З приводу вищевказаної травми Горі С,Б. в умовах відділення щелепно-лицьової хірургії КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з метою репозиції та фіксації кісткових уламків для правильного загоєння перелому 07 вересня 2011 року було виконане оперативне втручання: МОС (металоостеосинтез) нижньої щелепи в ділянці кута справа, видалення 7-го зуба справа. Післяопераційний період у лікарні пройшов без ускладнень, на час виписки пацієнта - 13 вересня 2011 року у нього не було відмічено зміщення уламків нижньої щелепи. Шини фіксовані добре. Після виписки з щелепно-лицьового стаціонару Київської обласної клінічної лікарні ОСОБА_3 проходив амбулаторне лікування у поліклініці Переяслав-Хмельнішької ЦРЛ за місцем свого проживання з 14 вересня 2011 року. У медичній картці стоматологічного хворого .№ 133 містяться записи лікаря від 14 вересня 2011 року - зауважень немає (шини фіксовані) та від 20 вересня 2011 року - рекомендовано зняття шин 28 вересня 2011 року за рекомендаціями лікаря стоматолога Переяслав-Хмельницької ЦРЛ ОСОБА_3 було знято фіксуючі шини у Київській обласній клінічній лікарні. 09 листопада 2011 року ОСОБА_3 поступив до медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» за самозверненням зі скаргами на деформацію нижньої шелепи та відсутність прикусу, де йому було встановлено діагноз: консолідований неправильно загоєний множинний злам нижньої шелепи в ділянці правого кута та лівого ментального паростку. У той же день пацієнту проведене оперативне втручання: рефрактура, репозиція уламків МОС (металоостеосинтез) нижньої щелепи на ділянці правого кута та лівого ментального паростку. Причиною операції стало неправильно загоєний злам нижньої щелепи в ділянці кута справа та лівого ментального паростку. Всі ці обставини визнані сторонами, вони також підтверджуються висновками комісійних судово-медичних експертиз, зокрема висновком експертизи № 147/К та висновком комісійної судово-медичної експертизи №2/К. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи Київського обласного бюро судово-медичних експертиз № 147/К обидва оперативні втручання 07 вересня 2011 року та 09 листопада 2011 року були проведені науково-обґрунтовано за об'єктивними показаннями та технічно правильно. Ці висновки додатково підтверджені повторною комісійною судово - медичною експертизою Головного бюро судово-медичних експертиз МОЗ України № 128/15.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 1166, 1195, 1208 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач зобов»язаний відшкодувати позивачу майнову шкоду, пов»яз ану з лікуванням тілесних ушкоджень, заподіяних злочинними діями відповідача.

За загальним правилом, визначеним в частині 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому, окрім іншого, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування придбання ліків, протезування,, стороннього догляду тощо.

Згідно ч.1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя, розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю підлягає індексації на підставі рішення суду.

Виходячи з положень зазначених норм закону та обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати позивачу з урахуванням індексації всі документально підтверджені витрати на придбання ліків, медичних препаратів та засобів, перебування в медичному закладі, а також у зв'язку з оплатою медичних послуг та сплатою страхового внеску за договором добровільного медичного страхування, укладеного при госпіталізації до щелепно-лицьового відділення КОКЛ.

При цьому суд виходив з того, що всі ці витрати здійснені позивачем в період перебування його на стаціонарному лікуванні в Київській обласній лікарні - з 05 вересня 2011 року по 13 вересня 2011 року та в медичному центрі «Універсальна клініка «Оберіг» - з 09 листопада 2011 по 11 листопада 2011року, пов'язані з лікуванням травми, спричиненої відповідачем, спрямовані на усунення її наслідків, та відновлення здоров'я позивача.

Визначаючи розмір майнової шкоди, що піддягає відшкодуванню, суд першої інстанції перевірив всі квитанції, товарні та касові чеки на відповідність медичним призначенням та часу лікування та прийшов до правильного висновку про те, щовідшкодуванню підлягають документально підтверджені витрати позивача, понесені в період лікування з 03 вересня 2011 року і до виписки позивача з Київської обласної клінічної лікарні після проведення оперативного втручання - 13 вересня 2011 року. Витрати складають 9138,31 гривень. Суд першої інстанції зменшив визначену позивачем суму витрат, так як не врахував нічим не підтверджені витрати позивача на бензин в неконкретному розмірі та не взяв до увалі фіскальні чеки на загальну суму 91,27 грн., з яких один чек на 19,60 грн., один - на 17,60 грн., та один - на 54,07 грн. Ці чеки, окрім того, що не пов'язані з особою покупця, не містять інформації про найменування ліків та лікарських засобів, дата здійснення покупки в аптеках знаходиться поза межами дати та часу отримання травми, а також періоду стаціонарного лікування.

Суд першої інстанції не погодився з позицією відповідача про те, що не підлягають відшкодуванню 1386,20 грн. сплачених позивачем на оплату перебування в палаті «люкс» Київської обласної клінічної лікарні згідно квитанції до прибуткового касового ордера 7991 від 07 вересня 2011 року. Посилання при цьому на присудження цих витрат на користь KOKЛ з відповідача за вироком суду від 03 березня 2012 року є необгрунтованим, оскільки по-перше: вироком суду з ОСОБА_2 на користь KOKЛ стягнена інша сума - 1153,99 грн., а по- друге: зі змісту вироку не вбачається, що це є вартість оплати перебування в палаті.

Судом також встановлено, шо за період з вересня 2011 року і по липень 2015 року індекс інфляції зріс до 175 %. Цей розмір відповідає даним Державного комітету статистики України та перевірений судом шляхом множення помісячних індексів в процентному вимірі між собою. А тому понесені позивачем матеріальні витрати на лікування у першій половині вересня 2011 року в сумі 9138,31 грн. підлягають індексації та становлять 15992,04 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача (9138,31грн. х 175 % : 100% =15992,04 грн.)

Відшкодуванню також підлягають документально підтверджені витрати позивача, понесені в період оперативного лікування в медичному центрі «Універсальна клініка «Оберіг» - з 09 листопада 2011 року по 11 листопада 2011 року. За підрахунками суду ці витрати складають 26209,24 гривень. Суд першої інстанції зменшив визначену позивачем суму цього виду витрат, так як не врахував нічим не підтверджені витрати позивача на бензин в неконкретному розмірі.

Судом також встановлено, що за період з листопада 2011 року і по липень 2015 року індекс інфляції зріс до 174,8 %. Цей розмір відповідає даним Державного комітету статистики України та перевірений судом шляхом множення помісячних індексів в процентному вимірі між собою. А тому понесені позивачем матеріальні витрати на лікування у першій половині листопада 2011 року в сумі 26209.24 грн. підлягають індексації та становлять 45813,75 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Отже загальна сума майнової шкоди, яку зазнав ОСОБА_3 в процесі відновленням здоров'я та у зв'язку з витратами на лікуванням травми, спричиненої ОСОБА_2 своїми винними, умисними та протиправними діями, складає 61805 гривень 79 копійок.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Посилання представника відповідача, на те, шо матеріальні витрати позивача на проведення другої операції 09 листопада 2011 року в Універсальній клініці «Оберіг» обумовлені неналежним амбулаторним лікуванням після першого оперативного втручання 07 вересня 2011 року, а не злочинними діями ОСОБА_2, що мали місце 03 вересня 2011 року, суд першої інстанції правильно визнав необгрунтованими, оскільки причинний зв'язок між винними діями відповідача, отриманою ОСОБА_3 травмою та її лікуванням, не зник. Ніякі супутні захворювання, ускладнення чи додаткові травми в результаті неналежного амбулаторного лікування у ОСОБА_3 не виникли, і оперативне втручання 09 листопада 2011року було спрямоване не на їх ліквідацію, а на продовження лікування травми, спричиненої ОСОБА_2 Проаналізувавши висновки судово-медичних експертиз суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що загоєння травми, яку ОСОБА_3 отримав 03 вересня 2011 року внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, було тривалим і обидва оперативні втручання 07 вересня 2011 року та 09 листопада 2011 року були науково-обгрунтованими та необхідними для ліквідації наслідків одного і того самого тілесного ушкодження, спричиненого відповідачем, у виді двобічного перелому нижньої щелепи в області кута праворуч та між 2-3 зубами зліва. А тому всі витрати понесені позивачем на лікування цієї травми, незалежно від тривалості та методів лікування, є майновою шкодою, якої він зазнав внаслідок ушкодження здоров»я від дій відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: