Справа № 203/5295/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Кіровського районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просила суд встановити юридичний факт, що вона є рідною дочкою померлої 10 грудня 2014 року ОСОБА_4 В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 послалась на те, що після смерті своєї матері вона звернулась до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом в усному порядку було повідомлено заявниці про неможливість подальшого оформлення спадщини через наявність розбіжностей в написанні дошлюбного прізвища заявниці та прізвища померлого спадкодавця у документах, в звязку із чим нотаріус порекомендувала вирішити дане питання в судовому порядку. Вказуючи, що родинні відносини між померлою та заявником підтверджуються долученими останньою до своєї заяви в якості доказів документами, а сама розбіжність зумовлена помилкою при перекладі прізвища померлої спадкодавиці з російської мови на українську.

В судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви своєї довірительки підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за фактичної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали цивільної справи окремого провадження, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2014 року у віці 82 років (тобто ІНФОРМАЦІЯ_1) померла ОСОБА_4, про що 11 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №8900 та видано свідоцтво про смерть серія І-КИ №607009 (а.с.8).

20 травня 2015 року заявниця ОСОБА_2, як рідна дочка померлої, звернулась до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку із чим нотаріусом відкрито спадкову справу, однак повідомлено заявниці про неможливість видачі свідоцтва через наявність розбіжностей в написанні прізвища померлої та заявниці у документах, які мали б посвідчувати їх родинні стосунки (а.с.8-9, 44-55)

У свідоцтві про народження заявниці російською мовою її дошлюбне прізвище вказано як «Слипец», а дата народження «23 декабря 1953 года», батьками заявниці вказані російською мовою «Слипец Михаил Прокофьевич» та «Слипец Эда Ильинична» (а.с.4, 52).

Згідно копії свідоцтва про шлюб заявниця ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила своє дошлюбне прізвище «Слепець» на прізвище чоловіка, внаслідок чого її прізвище після реєстрації шлюбу стало «Колядіна» (а.с.3, 5, 49-50).

14 грудня 1952 року ЗАГСом м. Дніпропетровська за записом №2054 було зареєстровано шлюб між «Слепец Михаилом Прокофьевичем» (мова оригіналу російська) у віці 27 років та «ОСОБА_5 Ильничной» (мова оригіналу російська) у віці 20 років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до наявної в матеріалах спадкової справи копії паспорту померлої спадкодавиці її прізвище, імя та по батькові вказані українською мовою як «Слепець Еда Іллівна», а дата народження 09 січня 1932 року, аналогічне написання ПІБ містить і копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.53, 54).

Необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, факту родинних відносин заявниці та померлої спадкодавиці (дочка та мати відповідно) зумовлена бажанням заявниці отримати свідоцтво про право на спадщину (а.с.48).

Згідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормою ст.256 ЦПК України закріплено перелік таких юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Положеннями п.4.1, 4.2, 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Крім того, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення. Правова позиція суду та прийняте на її підставі рішення гуртуються на встановленій в судовому засіданні доведеності заявленого заявницею факту родинного звязку між нею та померлою спадкодавицею (дочка та мати відповідно). Такий висновок, в свою чергу, зумовлений тим, що ПІБ та дата народження померлої спадкодавиці, зазначені в її паспорті та свідоцтві про смерть, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру є повністю тотожними, а написання прізвища є аналогічним написанню дошлюбного прізвища заявниці в свідоцтві про шлюб останньої, імя та по батькові матері заявниці (з урахуванням на переклад з російської на українську мови) в свідоцтві про народження заявниці збігається з такими анкетними даними померлої спадкодавиці, вказаними у її паспорті, свідоцтві про смерть, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про одруження спадкодавиці, а дати видачі таких документів та зазначені в них вік/дати народження осіб, вказаних у таких свідоцтвах, свідчать про те, що в цих документах йдеться про одних і тих же осіб заявницю та її матір (померлу спадкодавицю). Наявність же розбіжностей в одну літеру в написанні прізвищ заявниці та спадкодавиці в документах, що підтверджують їх родинний зв'язок, зумовлена виключно технічними помилками при здійсненні оформлення таких документів, а також помилкою при перекладі прізвища померлої спадкодавиці з російської на українську мови. За таких обставин, оскільки встановлення даного факту родинних відносин необхідно заявнику для реалізації своїх спадкових прав, а для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом доказом родинних відносин спадкоємця та спадкодавця може бути відповідне рішення суду про встановлення факту родинних відносин вказаних осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви окремого провадження та доведеність викладених в ній фактичних обставин, що зумовлює необхідність задоволення такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.4.1, 4.2, 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Сліпець» українською мовою, «Слипец» російською мовою) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України серії АК №429163, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 12 березня 1999 року), є рідною дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10 грудня 2014 року (свідоцтво про смерть ДИЗ І-КИ №000838 від 15 серпня 1990 року).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур