Справа № 209/2615/14-ц
Провадження № 2/209/76/15
02 грудня 2015 року Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Вітязь Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у міста Дніпродзержинську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у пресі, про поважність причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Пунктами 1.2 та 1.3 кредитного договору було передбачено, що відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі та в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 04 листопада 2037 року і сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,90% річних.
За умовами іпотечного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно квартиру, загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Письмова вимога ПАТ «Дельта Банк» про виконання зобовязань за кредитним договором , яка була направлена відповідачу 15 жовтня 2013 року за вих. № 9122987 (а.с. 41, 42-45), залишена без задоволення.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.
Згідно частин 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, передбаченого ст. 38 цього Закону.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.
Відповідно ст. 3 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
Відповідач не надав суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка на праві власності належить відповідачу, із встановленням способу реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.
Оскільки позивач не зазначив обставини щодо використання відповідачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, як місця постійного проживання, та наявності в нього іншого нерухомого майна, суд вважає, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки належить призупинити до втрати чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача судові витрати у справі.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру, загальною площею 50,8 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м Дніпродзержинськ, АДРЕСА_5, яка на праві власності належить ОСОБА_1, до втрати чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2481,24 грн. та витрати на публікацію у пресі оголошення про виклик до суду в розмірі 630 грн., а всього 3111, 24 грн. (три тисячі сто одинадцять гривень 24 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після його ухвалення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.
Суддя Байбара Г.А.