Справа № 520/8202/15-ц
Провадження № 2/520/3898/15
Рішення

іменем України

17 червня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Кудіновій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою та просила визнати дісним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 07 серпня 1996 року, що було укладено між продавцями ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, і покупцем ОСОБА_1, який був посвідчений Одеською спеціалізованою буржею нерухомості за р.№ 96.08-100/1 від 07.08.1996 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що 07 серпня 1996 року між сторонами було укладено зазначений договір купівлі-продажу, який в свою чергу було оформлено на біржі.

У звязку із тим, що на той час діяло законодавство, яке не вимагало нотаріального посвідчення вказаного договору він не був нотаріально посвідченим та на сьогоднішній день вважається таким, форма укладення якого не дотримана.

Разом з тим позивач посилається на те, що сторони договору виконали всі його умови, відповідачі ніяких претензій по договору продажу квартири не мали, на теперішній час вони виїхали на інше місце проживання.

За таких обставин позивач просила позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, звернулася до суду з заявами про визнання позовних вимог, просили суд розглядати справу за їх відсутнотсі.

Виходячи з викладених обставин розгляду справи суд зазначає проте, що відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України, у випадку, коли відповідачі визнали позов, суд, за наявності на таке правових підстав, має ухвалити рішення про задоволення позову.

Так, щодо підстав для задоволення позову суд зазначає наступне:

07 серпня 1996 року, між продавцями ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, і покупцем ОСОБА_1, було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений Одеською спеціалізованою буржею нерухомості за р.№ 96.08-100/1 від 07.08.1996 року.

На момент укладання договору купівлі-продажу був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачки, яке підлягає судовому захисту.

Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Судом встановлено, що всі зобовязання за наведеним договором купівлі-продажу квартири сторонами виконані у повному обсязі покупцю було передано у власність квартиру, а продавцям передані грошові кошти за продану квартиру.

Враховуючи викладене, тавідсутність у суду будь-яких відомостей, які б перешкоджали можливості задоволення позову, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215, 218, ЦПК України, ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, ч.2 ст. 220 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 07 серпня 1996 року, що було укладено між продавцями ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, і покупцем ОСОБА_1, який був посвідчений Одеською спеціалізованою буржею нерухомості за р.№ 96.08-100/1 від 07.08.1996 року дійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя П. А. Прохоров