У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., НаумчукаМ.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області про визнання постанови протиправною та її скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області. Зазначав, що 16 жовтня 2013 року відділом Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40599390 щодо виконання виконавчого листа від 26 травня 2010 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області, про стягнення з нього на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Дергачівського районного центру зайнятості вартості наданих соціальних послуг внаслідок умисного невиконання обов'язків та зловживання ними в розмірі 4 596 грн 55 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 120 грн. Посилаючись на незаконність винесення державним виконавцем зазначеної постанови, просив визнати її протиправною і скасувати.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року, скаргу задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 строк на оскарження постанови відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 16 жовтня 2013 року про відкриття виконавчого провадження № 40599390. Скаргу ОСОБА_3 про визнання постанови відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 16 жовтня 2013 року у виконавчому провадженні № 40599390 протиправною та її скасування - визнано поданою у строк. В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, направити справу до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області перебуває виконавчий лист № 2-935/2010 від 26 травня 2010 року, виданий Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Дергачівського районного центру зайнятості заборгованості у розмірі 4 716 грн 55 коп., виконавче провадження по виконанню якого відкрито згідно постанови державного виконавця від 16 жовтня 2013 року.

Відповідно до заяви стягувача від 5 лютого 2013 року відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області було відкрито виконавче провадження по виконанню цього листа, який був повернутий стягувачеві 7 серпня 2013 року..

Вирішуючи позов ОСОБА_3 та зазначаючи про задоволення скарги частково, суд першої інстанції поновив йому строк для оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, визнав скаргу ОСОБА_3 такою, що подана в строк, та відмовив в інших вимогах, оскільки повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання здійснене в межах визначених Законом України «Про виконавче провадження» строків.

Апеляційний суд погодився із таким рішенням суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Однак повністю із висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, особами, які беруть участь у розгляді скарги, поданої особою в порядку, визначеному розділом VIIЦПК України, є заявник і державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, а формою звернення до суду для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення є скарга, за результатом розгляду якої суд постановляє ухвалу.

Як убачається із матеріалів справи, перевіряючи відповідність вимогам ЦПК України поданої заявником позовної заяви, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 пред'явив до суду позовну заяву до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області. Водночас із матеріалів справи випливає, що судом першої інстанції відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3, а в судових рішеннях зазначено про розгляд скарги ОСОБА_3

Суд першої інстанції не надав заявнику строк для усунення недоліків, розглянув вимоги ОСОБА_3 у позовному провадженні, внаслідок чого ухвалив рішення по суті його вимог до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, який, як установа, не може брати участь у справі, яка розглядається за скаргою сторони виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, оскільки не відноситься до суб'єктів оскарження, зазначених у ст. 383 цього Кодексу.

Апеляційний суд на вказані порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув, не врахував, що за результатами розгляду скарги зостановлюється ухвала, у зв'язку з чим незалежно від форми прийнятого судом першої інстанції за результатами розгляду справи процесуального документа, має виходити із повноважень апеляційного суду, встановлених ст. 312 ЦПК України.

Крім того, перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції по суті вимог ОСОБА_3, апеляційний суд зазначив про те, що виконавчий документ перебував у провадженні відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області декілька разів, виконавче провадження раніше було відкрите відповідно до заяви стягувача від 5 лютого 2013 року, а 7 серпня 2013 року виконавчий документ був повернутий стягувачу.

Проте, у виконавчому листі № 2-935/2010 від 26 травня 2010 року, виданому Дергачівським районним судом Харківської області, відсутні відомості про повернення виконавчого документа 7 серпня 2013 року.

Судами матеріали виконавчого провадження не досліджувались, постанова державного виконавця від 7 серпня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу до матеріалів справи до постановлення ухвали апеляційним судом не долучалась і судами не досліджувалась, тому посилання на цей доказ на підтвердження висновку про повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання 16 жовтня 2013 року в межах строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», неможливо визнати правомірним, виходячи із положень ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України.

Порушення судами при розгляді справи наведених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

В.І.Мартинюк

М.І. Наумчук