Справа № 461/8599/15 Головуючий у 1 інстанції: Радчеко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6160/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 серпня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу по стягненню суми боргу з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за постачання природного газу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 серпня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу по стягненню суми боргу з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за постачання природного газу.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

В апеляційній скарзі посилається на те, що ПАТ «Львівгаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за спожитий природний газ за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року, тобто вимоги, які заявлені за період, який не перевищує встановленого законодавством строку позовної давності. Інших обставин, які б свідчили, що боржники заперечують, не визнають або оспорюють свій обов'язок перед заявником (кредитором) з матеріалів справи не убачається.

Проте суд першої інстанції на вказані норми права уваги не звернув та не врахував роз'яснення, що містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року № 14, а тому дійшов до помилкового висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу з підстав наявності спору про право.

Просить ухвалу суду скасуватита направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом встановлено, що 03 серпня 2015 року ПАТ «Львівгаз» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу, в якій просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_41 885,22 грн. основного боргу, 307,04 грн. інфляційних втрат, 3 % річних у розмірі 20,99 грн. та 121,80 грн. судового збору (а.с.1-3).

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що боржники є співвласниками квартири то повинні нести відповідальність по сплаті житлово-комунальних послуг пропорційно належними частками у праві власності на житло. Заявник просить стягнути солідарно з боржників суму боргу в частках, отже вбачається спір про право.

Проте, з даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Вимоги, на підставі яких передбачено видачу судового наказу, передбачені ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині 3 ст. 100 ЦПК України.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд виходив з того, що існує спір про право. Однак дані, які б свідчили, що боржники заперечували проти стягнення заборгованості у зв'язку з наявністю спору про право відсутні.

Враховуючи наведене, посилання суду на те, що в цьому випадку існує спір про право є необґрунтованим.

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя не дотримався вимог процесуального права, постановив помилкову ухвалу, яку необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 серпня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду зі стадії відкриття наказного провадження до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.