"24" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гаврилової О.В.,
при секретарі Неділько Л.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Купуй поліс" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором доручення, -
Представник позивача ТОВ „Купуй поліс" - Руденко О.С. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належна чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, про поважні причини неявки суд не повідомив.
На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача Руденко О.С., суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно положень частин 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.
Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.
У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором.
Судом встановлено, що 11.06.2010 року між ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" та ТОВ „Купуй поліс" укладено договір №89 (надання агентських послуг у страхуванні), відповідно до умов якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов'язки від імені, за дорученням, в інтересах та під контролем довірителя надавати фізичним і юридичним особам передбачені Договором страхові послуги. (а.с. 9-11)
12.06.2012 року між ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" та ТОВ „Купуй поліс" укладено Додаткову угоду до Договору доручення № 89 від 11.06.2010 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити п. 2.1.28 Договору Доручення № 89 від 11.06.2010 року, виклавши його у наступній редакції: "Права та обов'язки за цим договором можуть передаватися третім особам (агентам). При передачі прав та обов'язків третім особам повірений зобов'язаний укласти договір" (а.с.11-зворот).
Згідно ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.
Згідно п. 2.4.10 Договору, агент зобов'язаний за першою письмовою вимогою Товариства, оформленої у вигляді листа та надісланої засобами поштового зв'язку або врученої під розписку, протягом п'яти робочих днів, з дня надходження такої вимоги на адресу агента, вказану у договорі, повернути всі передані агенту договори страхування (страхові поліси) згідно Додатку 1.
Згідно п. 6.1 п.п. 6.1.1 Договору, у випадку недбалого ставлення до збереження або неправильного використання, включаючи помилки в заповненні, довірених йому бланків суворої звітності, агент несе наступну відповідальність: за втрату полісу - в розмірі річного максимального страхового платежу, який можна було б отримати за втраченим полісом в разі його реалізації у відповідності до встановлених нормативними актами порядків розрахунку. При втраті полісу агент зобов'язаний негайно повідомити страховика в письмовій формі та протягом 3 (трьох) робочих днів з дня виявлення такої втрати опублікувати за власний рахунок в офіційному місцевому друкованому виданні повідомлення про визнання недійсним втраченого полісу із зазначенням його серії та номеру та надати копію такого повідомлення Товариству. Втраченими також є бланки договорів (поліси), які не були повернуті Товариству протягом п'яти робочих днів на вимогу Товариства відповідно до п. 2.4.10 Договору. (а.с. 12-14)
Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Під виконанням зобов'язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов'язків, що випливають із зобов'язання.
За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов'язання є правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов'язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів.
Пункт перший частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків.
Згідно положення ст. 7 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.
Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Згідно п. 2 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №566 від 09.07.2010 року „Про деякі питання обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" затверджено базовий страховий платіж за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України в розмірі 180 грн. та Коригуючі коефіцієнти та їх розміри, що додаються.
Відповідно до положень ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 766,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 6, 11, 15, 16, 526, 530, 531, 546, 610, 614, 615, 625, 1000 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 57-60, 74-79, 88, 169, 197, 208-209, 212-215, 223-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Купуй поліс" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором доручення - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.