справа №176/1060/14-ц
провадження №2/176/166/15
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Науково-виробничий комплекс «Автоматики та Машинобудування» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просив стягнути із державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматики та Машинобудування» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 2000 грн.,а також моральну компенсацію у розмірі 10 000 гривен.

20 червня 2014 року позивачем надана суду заява про відмову від стягнення заборгованості по заробітній платі, у звязку з тим що відповідач виплатив у повному обсязі вказану заборгованість.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року зазначена заява прийнята судом і провадження по справі у цій частині закрито.

При цьому, уточнивши вимоги, позивач просить стягнути з державного підприємства "Науково-виробничий комплекс «Автоматики та Машинобудування» на свою користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 18.02.2014 року по 20.05.2014 року в розмірі 4956,60 грн. та моральну компенсацію в розмірі 10000 грн.

Обгрунтовуючи вимоги позивач посилається на те, що він у період з 01.10.2012 року по 18.02.2014 року працюв на ДП «НВК «АтаМ» на посаді апаратник очищення стічних вод 5 розряду. Згідно наказу №9/ЛС від 17.02.2014 року звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України

Однак, на порушення ст.116 КЗпП України при звільненні йому не виплачені всі належні суми, зокрема заборгованість по заробітній платі в розмірі 2000 грн. у повному обсязі отримана позивачем лише 20.05.2014 року. За таких обставин, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 18.02.2014 року по 20.05.2014 року у розмірі 4956,60 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн, яка спричинена тим, що несвоєчасний розрахунок підприємства з ним примусив докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

Позивач, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився. При цьому, надав заяву, щодо підтримання позовних вимог та прохання розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ДП «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та Машинобудування», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився надавши клопотання щодо розгляду справи за його відсутності та письмові заперечення на позов. У запереченнях представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку визнає в розмірі 3 440,4 грн. з врахуванням виплат допомоги по безробіттю, які позивач отримав в цей час, також зазначає на необґрунтованості та безпідставності вимог про відшкодування моральної шкоди..

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 до 18.02.2014 року включно перебував у трудових відносинах з ДП «НВК «АтаМ» та наказом №9/ЛС від 17.02.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копіями наказу та трудової книжки (а.с. 5,6, 37).

На час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 5319,13 гривен, зазначене підтверджується розрахунковим листком за травень 2014 року ДП «НВК «АтаМ» (а.с.7) та відповідною довідкою ДП «НВК «АтаМ». Підприємством були перераховані кошти частково, але не в повному обсязі залишок складає 2000 грн.

Як вбачається із пояснень позивача, зазначених у заяві про зміну розміру позовних вимог, останньому 20 травня 2014 року ДП «НВК «АтаМ» остаточно виплачено заборгованість по заробітній платі. (а.с.36). Отже, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі відсутня.

Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.117 КЗпП Україниу разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Законодавчо чітко визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, з ДП «НВК «АтаМ» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме з 18 лютого 2014 року по 20 травня 2014 року.

Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, у разі обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наданої представником відповідача ОСОБА_2 довідки, середньоденна заробітна плата позивача становила 126,81 грн., яка розрахована шляхом ділення заробітної плати, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати, на кількість відпрацьованих робочих днів.

ОСОБА_1 заявлено вимогу про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у період з 18.02.2014 року по 20.05.2014 року.

Обгрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 4956,60 грн. позивач пояснив, що розрахунок цієї суми ним проводився виходячи із 39 робочих днів затримки розрахунку та його середньоденної заробітної плати, яка складає 127,10 грн.

Суд не погоджується із розрахунком середньої заробітної плати за час затримки розрахунку зробленим позивачем (виходячи із графіку роботи при пятиденному робочому тижні), та вважає за необхідне зробити інший розрахунок, оскільки на підприємстві діє графік роботи при триденному робочому тижні. У результаті кількість днів затримки в період з 18.02.2014 року по 20.05.2014 року становить 40 робочих дні. Згідно довідки відповідача середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 126,81 грн., і відповідно розмір середнього заробітку за весь час затримки становить 5072,40 грн. (виходячи із розрахунку 40 роб. дн. Х 126,81 грн.).

Також суд при визначені середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не враховує виплату допомоги по безробіттю, яку позивач отримував перебуваючи на обліку в цетрі зайнятості , оскільки позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку повязана з затримкою роботодавцем розрахунку при його звільненні, а не з вимушеним прогулом. відповідно ло вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу нележних звільненому працівникові сум у строки , зазначені у статті 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.Саме тому на користь позивача повинна бути стягнута зазначена сума.

Однак враховуючи, що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, то стягненню підлягає сума визначена позивачем у позовній заяві (з урахуванням збільшення позовних вимог), а саме 4956,60 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля задля організації свого життя.

Однак, з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст. 23 ЦК України, щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач.

Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст. 88 ЦПК Українита Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід стягнути 243 гривни 60 копійок та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 12 гривня 18 копійок (задоволено 5% заявлених позовних вимог у даній частині), а всього розмір судового збору складає 255 гривен 78 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.116, 117, 237-1, КЗпП України, ст.105 ЦК України, ст. 129 Конституції України, і на підставі ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс «Автоматики та Машинобудування» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс «Автоматики та Машинобудування» (код згідно з , адреса Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вудиця Гагаріна,4) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4956 (чотири тисячі девятсот пятдесят шість) гривен 60 копійки, а також на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Стягнути із державного підприємства "Науково- виробничий комплекс «Автоматики та Машинобудування» (код згідно з ) в дохід держави судовий збір у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривен 78 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська