Єдиний унікальний номер 234/4390/15-ц Номер провадження 22-ц/775/193/2015
Єдиний унікальний номер: 234/4390/15-ц
Номер провадження: 22ц/775/193/2015
Категорія 5 Головуючий у 1 інстанції Залізняк К.С.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Кішкіної І.В., Новосядлої В.М.,

при секретарі Верховській Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції, Краматорської міської ради, третя особа державний нотаріус Першої Краматорської нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2015 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції, Краматорської міської ради, третя особа державний нотаріус Першої Краматорської нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача надіслав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає наступне:

- висновок суду першої інстанції проте, що позивач не є добросовісним набувачем не ґрунтується на законі, оскільки позивач ОСОБА_1 не знав про наміри і бажання відповідача ОСОБА_3 бути власником 1/3 частини спірної квартири, тому що останній не виконував встановлений законом обовязок і не звертався до нотаріальної контори із заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину;

- судом першої інстанції при ухваленні рішення не застосовано ч.5 ст.12 ЦК України,

- суд не зясував, що ч.2 ст.344 ЦК України стосується виключно юридичного поняття «володіння» і не містить посилання на правову природу придбання цього майна у власність, тобто на якій правовій підставі спадкодавець був власником вказаного майна.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать телефонограми у матеріалах справи, які зареєстровані у журналі телефонограм №1 за №297-301 (а.с.151-155).

Відповідно до ч.6 ст.74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Крім цього, до апеляційного суду надійшли заяви від відповідачів ОСОБА_3, представника Краматорської міської ради про розгляд справи за їх відсутності (а.с.157,160).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається наступне:

02 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції, Краматорської міської ради, третя особа державний нотаріус Першої Краматорської нотаріальної контори ОСОБА_4 та просив:

* приєднати до часу його володіння увесь час, протягом якого цим майном володів спадкодавець,

* визнати право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1

* зобов'язати реєстраційну службу Краматорського міського управління юстиції внести запис про скасування державної реєстрації прав і виключити з власників квартири ОСОБА_5, померлого 04 жовтня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 жовтня 2011 року помер ОСОБА_5, батько позивача ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове нерухоме майно однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом є сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також ОСОБА_6, які вчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

При цьому, ОСОБА_6 відмовилась від своєї частки спадщини на користь ОСОБА_1.

07 квітня 2012 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво на право спадщину за законом на 2/3 спірної квартири, а відповідач ОСОБА_3 не отримав такого свідоцтва на 1/3 частину спірної квартири.

Позивач зазначає, що він продовжує добросовісно, відкрито, безперервно володіти всією спірною квартирою та одноособово сплачує комунальні платежі за неї (а.с.2-4).

Розглядаючи вказаний позов судом першої інстанції було встановлено наступне:

04 жовтня 2011 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.5).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири№11 у будинку №26 по вул. Ювілейній у м. Краматорську.

Згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно Краматорського міського бюро технічної інвентаризації право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_5 12 жовтня 1994 року відповідно до довідки №30 ЖБК «Жовтень» про виплаті паєнакопичення (а.с.102).

Позивач ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується з матеріалів спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи.

7 квітня 2012 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво на право спадщину за законом ОСОБА_1 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, при цьому зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири не видано та 26 травня 2014 року зареєстрував своє право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 є спадкоємцем на 1/3 частину спадкового майна.

Постановою нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори від 20 березня 2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 , у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спірну кватиру (а.с.29).

Після цього, ОСОБА_3 намагався оформити право власності на 1/3 частку спадкового майна у судовому порядку.

Але, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Краматорської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування відмовлено, у звязку з предявленням позову до неналежного відповідача (а.с.107).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 не отримує свідоцтва про право власності на спадщину на 1/3 частину спадкового майна з вищенаведених підстав.

Крім цього, слід зазначити, що отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем ОСОБА_3, який її прийняв, законом ніяким строком не обмежена.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог обґрунтовано дійшов до висновку що позивачем та його представником не надано доказів щодо набуття права власності за набувальною давністю.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

А позивач ОСОБА_1 володів 2/3 частиною спірною квартирою після смерті на законних підставах, як спадкоємець.

Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки виданою 12 жовтня 1994 року правлінням ЖСК «Жовтень» м. Краматорська що однокімнатная кооперативна квартира №11 у будинку №26 (старий №28) по вул. Ювілейній у м. Краматорську, яка була на балансі ЖСК «Жовтень» житловою площею 16.36 кв.м.. вартістю 2769 руб., сплачена повністю ОСОБА_5 (а.с.103).

Згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно Краматорського міського бюро технічної інвентаризації право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_5 12 жовтня 1994 року відповідно до довідки №30 ЖБК «Жовтень» про виплату паєнакопичення (а.с.102).

У зв'язку з тим, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 після повної сплати всього паю, ставши власником квартири АДРЕСА_2 на підставі ст.15 Закону України «Про власність» який діяв на той час, отримав довідку про сплату паєнакопичення, яку зареєстрував в ОМБТІ у встановленому законом порядку.

За ст.15 Закону України «Про власність» (чинного на час отримання спадкодавцем довідки про сплату пайового внеску) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Згідно п.5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 вересня 1987 року за № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, якій повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_5 на законних підставах мав право власності на спірну квартиру та був її власником з часу внесення пайового внеску за неї.

Отже, визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Виходячи з встановлених обставин, наданих стороанми доказів та вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про приєднанні до часу володіння усього часу, протягом якого цим майном володів спадкодавець та у визнанні права власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

А за таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Оскільки, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволені позову про визнання права власності за набульвальною давністю, то відсутні правові підстави для задоволення позову про зобовязання реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності стосовно спірної квартири, а саме внести запис про скасування державної реєстрації прав і виключити з власників квартири ОСОБА_5, померлого 04 жовтня 2011 року, оскільки вказані вимоги є похідними від позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду не встановлено.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно прийшов до висновку про те, що позивач не є добросовісним набувачем і не застосував ч.5 ст.12 ЦК України є необґрунтованим з наступних підстав.

Добросовісність у контексті набувальної давності деякою мірою відрізняється від загальних правил добросовісності, яка згідно із загальними положеннями ЦК (ст. 3, ч. 5 ст. 12 ЦК) розглядається як принцип цивільного права і як презумпція поведінки особи. За змістом цих положень доказувати добросовісність давнісного володільця немає потреби, оскільки добросовісність і розумність його поведінки презюмується, якщо інше не встановлено судом (ч. 5 ст. 12 ЦК).

Добросовісність суперечить суті набувальної давності.

При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на позивача.

До того ж застосування до набувальної давності презумпції добросовісності не відповідає буквальному змісту ст. 344 ЦК, оскільки в силу ч. 5 ст. 12 ЦК презумпція добросовісності діє тоді, коли законом встановлені правові наслідки недобросовісного здійснення особою свого права (частини 1, 3 ст. 388 ЦК), тоді як ст. 344 ЦК вказує на правомірні дії добросовісного заволодіння чужим майном.

Наведені в скарзі позивача доводи необґрунтовані й правильність висновків суду не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, то відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: