Справа № 729/1300/15-ц
У Х В А Л А

23 листопада 2015 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Булига Н. О. розглянула матеріали за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Кобижчанської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ спадкового майна,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по вул.Піскова,14-а с.Кобижча Бобровицького району та поділити житловий будинок, виділивши їй в натурі 1/2 його частину, іншу 1/2 частину залишити відповідачу ОСОБА_2 Вказала, що вона та її брат ОСОБА_2 є спадкоємцями всього майна за заповітом після смерті 13.08.2010 року їх батька.

Дослідивши матеріали позову, встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, в порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, позивачем не повністю сплачено судовий збір. ОСОБА_1 ставить дві позовні вимоги майнового характеру. Відповідно до ст.4 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» із змінами, які набрали чинності 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно квитанції № 233 від 19.11.2015 позивач сплатила 487,20 гривень судового збору як за другу вимогу майнового характеру про виділ в натурі частки майна, але виходячи з приписів вищезазначеного Закону, вона повинна була сплатити 504,36 грн. При цьому позивачем не надано підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч.2 ст.9 ЗУ «Про судовий збір»), отже не дотримано вимог ч.4 ст119 ЦПК України.

В порушення вимог п.п. 3, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме зі змісту вимог не зрозуміло чи позивач ставить питання про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності (ст. 370 ЦК України) чи про поділ майна, що є у спільній сумісній власності (ст. 372 ЦК України); не зазначає статусу земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, оскільки від вирішення питання про виділ частки (поділ будинку) залежить вирішення спору щодо земельної ділянки, на якій розташований цей будинок; також у позові відсутнє зазначення доказів, які підтверджують технічну можливість виділу або розподілу спірного майна.

Крім того, позивачем в позові не зазначено доказів на підтвердження тієї обставини, що співвласник спірного домоволодіння відмовився укладати нотаріально посвідчений договір про виділ у натурі належної йому частки в нерухомому майні, чим порушуються, не визнаються або оспорюються права та інтереси позивача.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИЛА :

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків 3 (три) дні з дня отримання копії ухвали та розяснити, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала не оскаржується.

Суддя