АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Музичко С.Г., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 серпня 2014р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення осіб, незареєстрований в житловому приміщенні,

встановила:

у липні 2014р. позивачі звернулися до суду з позовом про вселення у квартиру АДРЕСА_1, просили зобов'язати відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 надати ключі від всіх замків на вхідних дверях квартири, зобов'язати відповідачів не чинити їм перешкод у користуванні квартирою, виселити з квартири ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Мотивуючи позовні вимоги, позивачі зазначали, що зареєстровані у спірній квартирі, але відповідачі чинять їм перешкоди у користуванні квартирою у зв'язку із конфліктними відносинами, не дивлячись на неодноразові судові рішення про їх вселення у квартиру та виконання рішення суду державною виконавчою службою.

Також позивачі стверджували, що до квартири без їх згоди були вселені сторонні особи, які мають інше постійне місце проживання та реєстрації.

Заочним рішенням суду від 5 серпня 2014р. позов задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014р. апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена, заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 серпня 2014р. залишено без змін.

Ухвалою суду від 16 лютого 2015р. заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянти посилаються на неповно встановлені обставини справи, неналежну оцінку відсутності доказів у підтвердження позовних вимог, а також на порушення норм процесуального права, так як вони не були належним чином повідомленими про день та час розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів ОСОБА_2 та

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5186/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення позивача та її представника, які

просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи

- 2 -

апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 надавалася на підставі рішення виконкому Московської районної ради м. Києва від 24 грудня 1963р. ОСОБА_11 на сім'ю із 4 осіб: він, дружина ОСОБА_12, син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_13

Відповідно до форми № 3 на день розгляду справи судом у квартирі зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_1, малолітній ОСОБА_14, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Квартира не приватизована.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами чиняться позивачам перешкоди у користуванні квартирою, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були вселені у квартиру без згоди позивачів.

З наданих суду документів вбачається, що між позивачами та відповідачами ОСОБА_15 та ОСОБА_1 існує тривалий конфлікт з приводу користування спірною квартирою.

Неодноразовими рішеннями суду позивачі вселялися до спірної квартири, проте, відповідачі після виконання чергового рішення суду, змінювали замки у вхідних дверях квартири, чим позбавляли позивачів можливості користуватися квартирою.

Останнім рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2012р. позивачі були вселені у квартиру та зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не чинити позивачам перешкод у користуванні квартирою.

Зазначене рішення суду було виконане у примусовому порядку державною виконавчою службою 11 липня 2013р. Проте, 7 серпня 2013р. державним виконавцем виконавче провадження було поновлено у зв'язку із зміною замків у вхідних дверях квартири та неможливістю позивачам користуватися квартирою.

Вказані обставини були встановлені судом при розгляді скарги ОСОБА_6, ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 23 грудня 2013р.

Крім того, заміну замків у вхідних дверях квартири під час апеляційного розгляду його апеляційної скарги у судовому засіданні 10 грудня 2014р. підтвердив ОСОБА_6, про що зазначено в ухвалі колегії суддів від 10 грудня 2014р.

З наданих суду документів вбачається, що перешкоди позивачам у користуванні квартирою, крім ОСОБА_6 та ОСОБА_1, які зареєстровані у квартирі, чинять також і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у квартирі не зареєстровані, однак користуються нею без дозволу позивачів.

Вказані обставини підтверджені матеріалами судового розгляду скарги ОСОБА_6, ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, де інтереси ОСОБА_1 представляв ОСОБА_3, і у тексті скарги заявники зазначали, що у спірній квартирі проживає ОСОБА_2, яка і чинить перешкоди позивачам у користуванні квартирою.

Крім того, з наданої суду апеляційної інстанції копії заяви ОСОБА_2 до Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві від 7 жовтня 2013р. про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що місцем свого проживання ОСОБА_2 вказала саме спірну квартиру.

З тексту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2012р. вбачається, що судом встановлено, що у спірній квартирі також проживає ОСОБА_3, який є чоловіком ОСОБА_1

З наданої суду першої інстанції форми № 3 вбачається, що у спірній квартирі проживає та зареєстрований малолітній ОСОБА_14, батьком якого є ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів погоджується, що твердження позивачів про проживання у квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а відтак, і посилання на те, що відповідачі чинять позивачам перешкоди у

- 3 -

користуванні квартирою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Частиною 1 статті 65 ЖК УРСР встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Доказів надання згоди позивачами на вселення у спірну квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про вселення позивачів у спірну квартиру, зобов'язання відповідачів не чинити їм перешкод у користуванні квартирою та виселення із квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Разом з тим, колегія суддів вважає правомірними доводи апелянтів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права стосовно повідомлення їх про день та час розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять даних про вручення відповідачам судового виклику у судове засідання на 5 серпня 2014р., а направлені відповідачам судові повістки разом із позовними матеріалами були повернені до суду без вручення. За таких обставин, суд першої інстанції не мав законних підстав для розгляду справи у відсутність відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та ухвалення заочного рішення.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушене судом першої інстанції право апелянтів на доступ до правосуддя було відновлено прийняттям їх апеляційної скарги до розгляду апеляційним судом та надання їм можливості під час апеляційного розгляду заявити свої заперечення проти позовних вимог та надати докази у підтвердження своїх посилань та заперечень.

Надані апелянтами докази не спростували доводів позивачів та висновків суду, крім того, вони були досліджені та оцінені судом при розгляді попередніх аналогічних судових справ і не стосуються спірного періоду, а копії листів, які направлені апелянтам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за їх місцем реєстрації та ними отримані, не спростовують їх проживання у спірній квартирі.

Отже, порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 серпня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: