УХВАЛА

іменем україни

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом директора сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав та обов'язків директора та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3, як директор сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» (далі - СТОВ «Поділля»), звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до протоколу зборів учасників товариства від 17 травня 2015 року він є учасником та одночасно директором цього товариства. Колишній директор товариства - ОСОБА_4, якого учасники товариства зборами від 13 травня 2015 року відкликало, перешкоджає йому приступити до виконання обов'язків директора, не допускає до адміністративних та виробничих приміщень, не передає печатку товариства, основні засоби товариства та бухгалтерські документи.

Позивач просив усунути зазначені перешкоди у виконанні ним обов'язків директора указаного товариства та зобов'язати відповідача надати доступ до адміністративних та виробничих приміщень, робочого кабінету директора СТОВ «Поділля», що розташовані у будинку № 8 (2-ий поверх) по вул. 50-річчя Жовтня у с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області та передати ключі від робочого кабінету директора й припинити будь-які дії, спрямовані на виконання ним функцій директора товариства та представництво інтересів СТОВ «Поділля» у відносинах із третіми особами.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року, позов задоволено. Усунуто перешкоди директору

СТОВ «Поділля» ОСОБА_3 у здійсненні ним прав та обов'язків директора товариства шляхом зобов'язання ОСОБА_4. передати ОСОБА_3 печатку та установчі документи СТОВ «Поділля», надати доступ до адміністративних та виробничих приміщень товариства, у тому числі робочого кабінету директора СТОВ «Поділля», що розташовані у будинку № 8 (2-ий поверх) по вул. 50-річчя Жовтня у с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області та передати ключі від робочого кабінету директора. Зобов'язано ОСОБА_4 припинити будь-які дії, спрямовані на виконання ним функцій директора СТОВ «Поділля» та представництво інтересів СТОВ «Поділля» у відносинах із третіми особами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з незаконними діями відповідача, колишнього директора, позивач, як директор СТОВ «Поділля» позбавлений можливості реалізувати нормальну господарську діяльність товариства як його виконавчий орган, подавати звітність, укладати договори, видавати накази тощо. Зазначав, що такими діями відповідача порушуються права та обов'язки позивача, як директора товариства, визначені ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 9 Статуту товариства.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду. При цьому зазначив, що позивач є директором товариства, а оскарження колишнім директором товариства та учасником товариства його виходу зі складу учасників чи оскарження дій державного реєстратора не є правомірною підставою для вчинення дій по перешкоджанню діяльності нового директора та не зупиняє повноважень директора оскільки це негативно впливає на діяльність самого товариства, яке має продовжувати функціонувати.

Проте повністю погодитись із такимивисновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 є директором СТОВ «Поділля».

Відповідно до протоколу зборів учасників товариства від 17 травня 2015 року № 3 ОСОБА_3 є учасником СТОВ «Поділля» та володіє 50 % статутного фонду.

Колишній директор СТОВ «Поділля» ОСОБА_4, якого з посади було відкликано зборами товариства 13 травня 2015 року, перешкоджає ОСОБА_3 у здійсненні ним прав та обов'язків директора СТОВ «Поділля».

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав треба розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням, враховуючи, що відповідно до ст. ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 96, ст. 97, ч. 1 ст. 99 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Управління товариством здійснюють його органи. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Згідно ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Відповідно до ст. 9 СтатутуСТОВ «Поділля» діяльністю товариства керує директор, який обирається зборами учасників товариства, Директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників.

Отже, суди не звернули уваги на те, що згідно зазначених норм права, правове становище ОСОБА_3 як фізичної особи та його правове становище як директора СТОВ «Поділля» різні за своїм правовим статусом, обсяги прав та обов'язків у цивільному процесі.

Тобто, ОСОБА_3, як директор СТОВ «Поділля», є посадовою особою - виконавчим органом товариства.

Таким чином виконавчий орган (директор) СТОВ «Поділля» завжди діє від імені цього товариства як юридичної особи.

Виконавчий орган (директор) СТОВ «Поділля», як позивач, не володіє відокремлено від юридичної особи цивільною процесуальною правоздатністю та цивільною процесуальною дієздатністю.

Згідно зі ст. ст. 28, 29 ЦПК України цивільну процесуальну правоздатність та цивільну процесуальну дієздатність мають фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи.

Як убачається з матеріалів справи суть спірних правовідносин згідно позовних вимог стосується не виконавчого органу (директора), а діяльності СТОВ «Поділля» як юридичної особи в особі його виконавчого органу (директора) з колишнім директором цього товариства.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди на зазначені положення закону уваги не звернули; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірили; не визначилися з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Доводи касаційної скарги про те, що спір є корпоративним безпідставні, так як зміст позовних вимог не відповідає вимогам законодавства щодо визначення корпоративного спору.

Ураховуючи, що судами не встановлені фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко