Провадження № 2/0202/5177/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 30.07.2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNXRRX01510415, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3930 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24% на рік з кінцевим терміном повернення 30.07.2009 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 08.05.2013 року у розмірі 70644,95 грн., яка складається з: 3925,08 грн. заборгованість за кредитом, 18531,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2263,68 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 42084,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3340,24 грн. штраф (процентна складова). Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року у розмірі 60644,95 грн. та судові витрати, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання зявилася, проти задоволення позову заперечувала. Подала до суду заяву про застосування строку позовної давності та просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір № DNXRRX01510415, який складається із заяви позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»). Датою укладання договору є дата підписання позичальником заяви.

За умовами договору відповідач отримав на споживчі цілі 3930 грн. кредитних коштів строком на 24 місяці (до 30 липня 2009 року включно) з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць.

Загальний щомісячний платіж становив 349,92 грн., який відповідач повинен був сплачувати з 1 по 5 число кожного місяця для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, а також інших витрат згідно з Умовами.

У заяві позичальника зазначено, що при порушенні позичальником зобовязань за кредитним договором він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 16,37% на місяць.

Також відповідач зобовязався за порушення зобовязання по погашенню заборгованості за кредитом сплачувати банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. (п. 6.1 Умов).

Крім того, при порушення строків будь-яких платежів , передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 6.3 Умов).

Із заяви, підписаної позичальником вбачається, що він ознайомлений та погоджується з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»).

Позивачем заявлено, що відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 08.05.2013 року у розмірі 70644,95 грн., яка складається з: 3925,08 грн. заборгованість за кредитом, 18531,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2263,68 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 42084,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3340,24 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув.

Строк дії кредитного договору № DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року закінчився 30.07.2009 року, позовна давність за даним договором сплинула 30.07.2012 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за кредитним договором № DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року виникла з 02.09.2007 року. Тобто перебіг строку позовної давності починається саме з цієї дати. Позивач не направляв досудову вимогу до відповідача, а звернувся із даним позовом до суду 29.07.2013 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір з відповідачів не стягується.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 11, 15, 27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко