Справа №2-1898/15
№760/6201/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

28 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - А.К. Слободянюк,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3, який дії в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: КП «Батиївське» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, просив суд, з урахуванням уточнень до позову, зобов'язати відповідача вчинити дії спрямовані на ліквідацію першопричини виникнення затоплень квартири позивача шляхом відновлення герметизації в місцях примикання ванної до стіни та пошкодження гнучкої підводки до унітазу у приміщенні квартири АДРЕСА_2; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що протягом 2009-2014 років позивачка потерпає від постійного залиття її квартири з боку власника квартири АДРЕСА_2, та розташована поверхом вище, в результаті чого позивач зазнає збитків та перебуває в стані постійної моральної напруги та страждань. Позивач зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з претензіями в усній формі щодо усунення причин залиття її квартири, однак остання на час звернення з цим позовом не виправила ситуацію, та факти залиття продовжуються й досі. Окрім того, відповідач жодного разу добровільно не прийняла участі в ліквідації наслідків затоплення квартири позивача. Позивач відзначила, що перебуваючи у пенсійному віці 67 років, маючи слабке здоров'я та невеликій місячний дохід, не може самотужки здійснювати постійні ремонти. Також позивач зазначила, що жодного разу можливості забезпечити присутність при підписанні актів щодо залиття її квартири зацікавлених осіб від винуватої сторони не вдалося, тому що фактично в квартирі АДРЕСА_2 вони не проживають, а здають :її невідомим особам на короткий термін. Щодо встановлення причин затоплень позивач наводить висновки комісій, за участю яких складалися акти про залиття квартири від 28.08.2009, 25.08.2010, 09.11.2012, 16.07.2013, 07.05.2014. Згідно з цими документами в квартирі АДРЕСА_2 були об'єднані ванна та туалетна кімнати з порушенням проектної забудови будинку. Без проектно-дозвільної і документації були встановлені кутова ванна та неякісно виконана герметизація стиків між ванною та стіною. Позивач відзначила, що у відповідності з вищенаведеними висновками комісій мешканцям квартири АДРЕСА_2 постійно надавалися рекомендації терміново відновити герметизацію в межах примикання ванної зі стіною, однак зважаючи на те, що затоплення повторюються в тих самих місцях, рекомендації виконані не були. В подальшому, 04 листопада 2012 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача, в результаті чого частини стелі (водоемульсійна пофарбована) в ванній кімнаті площею 0,6 кв.м. була залита водою, внаслідок чого пошкоджено штукатурку на стелі. В зв'язку з цим, позивач звернулася до власника квартири АДРЕСА_2 та директора КП «Батиївське» з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття її квартири з вини відповідача, оскільки залиття водою квартири позивача відбувалось з вищевказаної квартири. Вказаний факт залиття було зафіксовано актом від 09 листопада 2012 року. 11 липня 2013 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача як власника квартири АДРЕСА_2, та розташована поверхом вище над квартирою позивача, в результаті чого частини стелі (водоемульсійна пофарбована) в туалеті та ванній кімнаті відповідною площею 2 кв.м. та 1 кв.м. були залиті водою, внаслідок чого пошкоджено штукатурку на стелі та утворився грибок. В зв'язку з цим, позивачка звернулася до власника квартири АДРЕСА_2 та директора КП «Батиївське» з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття її квартири з вини відповідача, оскільки залиття водою квартири позивача відбувалось з квартири АДРЕСА_2. Зазначені обставини відображені в акті про залиття від 16 липня 2013 року. Надалі, 29 квітня 2014 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача як власника квартири АДРЕСА_2, в результаті чого в квартирі АДРЕСА_1 залито стелю у ванній кімнаті площею 1,3 кв.м. (водоемульсійна пофарбована), внаслідок чого спостерігається відшарування штукатурки в зоні залиття. 07 травня 2014 року, комісією був складений акт про залиття квартири позивача. Позивач відзначила, що відповідач жодного із акту про затоплення квартири позивача не підписала, не виклала мотиви та підстави за яких вона відмовляється підписати акти про затоплення квартири, хоча й надала можливість доступу комісії та позивача до участі в огляді її квартири на предмет встановлення причини витікання води та попадання її до квартири позивачки, а тому вважає, що відповідач була належно повідомлена про факт складання таких актів. Позивач також вважає, що внаслідок неодноразового залиття її квартири в результаті винних та неправомірних дій відповідача, було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні її права власності, зокрема внаслідок пошкодження квартири водою. Вона зазнала переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила її майно та повинна відповідати за свої дії протягом довгого часу не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки або ж провести ремонтно-відновлювальні роботи. ОСОБА_1 зазначила, що хвилювання та думки про те, як відновити свою квартиру, тримають її в постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на стан її здоров'я. Крім того, залиття квартири створило для неї дискомфорт та нервове напруження, оскільки вона постійно відчуває в квартирі сирість, вологу та запах плісняви. Крім того, квартира, яка була затоплена з вини відповідача, є єдиним житлом позивача, яким вона не може вільно користуватись, відчуваючи та спостерігаючи за тим, яка була квартира до затоплення та після, як змінився інтер'єр в квартирі, так як всі приміщення квартири: ванна, туалет, кухня та житлова кімната (у тій чи іншій мірі) мають сліди від затопленім, які створюють дискомфорт та порушують її спокій, погіршують настрій, що приводить до психічного розладу та нервових переживань.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та просив справу слухати у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Урядовий кур'єр».

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Позивач просила зобов'язати вчинити дії та стягнути моральну шкоду з відповідача, тобто самостійно обрала такий спосіб захисту порушеного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

У підтвердження доводів позовної заяви щодо залиття її квартири відповідачем по справі ОСОБА_2, ОСОБА_1 надано до суду акти залиття її квартири.

Актами про залиття квартири від 28 серпня 2009 року(а.с.7). від 25.08.2010 (а.с.8), складений комісією та затверджений директором КП «Батиївський» було встановлено порушення проектної забудови будинку; мешканці об'єднали ванну та туалет без проектно-дозвільної документації, встановили кутову ванну і неякісно виконали герметизацію стику між ванною та стінкою, що призводить до залиття нижче розташованої квартири. Зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1 виникло з вини мешканців квартири АДРЕСА_2.

09 листопада 2012 року, комісією в складі начальника ВТВ Л. Чернишенко, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_5, майстра технічної дільниці ОСОБА_6 та слюсара-сантехніка ОСОБА_7 був складений акт про залиття квартири АДРЕСА_1, на підставі якого комісія встановила, зафіксувала та підтвердила той факт, що на момент обстеження квартири АДРЕСА_2 в ванній кімнаті виявлено пошкодження герметизації в межах примикання ванної зі стіною. Мешканцям квартири АДРЕСА_2 було рекомендовано терміново відновити герметизацію в межах примикання ванної зі стіною та дотримуватись правил користування сантехнічним обладнанням (а.с.9).

16 липня 2013 року, комісією в складі головного інженера Головатої Є.І., майстра ОСОБА_9 та слюсара-сантехніка ОСОБА_10 був складений акт про залиття квартири АДРЕСА_1, на підставі якого комісія встановила, зафіксувала та підтвердила той факт, що залиття квартири АДРЕСА_1 виникло з вини мешканців квартири АДРЕСА_2. Причиною залиття є порушення мешканцями кв. АДРЕСА_2проектної забудови будинку: об'єднання ванної кімнати з туалетом без дозвільної документації, встановлено пошкодження герметизації в місцях примикання ванної до стіни та пошкодження гнучкої підводки до унітазу (а.с.10).

В подальшому, 07 травня 2014 року, комісією в складі головного інженера Головатої Є.І., майстра ОСОБА_9 та слюсара-сантехніка ОСОБА_11 був складений акт про залиття квартири АДРЕСА_1, на підставі якого комісія встановила, зафіксувала та підтвердила той факт, що залиття квартири АДРЕСА_1 виникло з вище розташованої квартири АДРЕСА_2. Причиною залиття є незначне протікання на з'єднанні каналізаційної труби у кв.31 внаслідок самовільного переобладнання (а.с.11).

Згідно листа КП «Батиївське» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації адресованого ОСОБА_3, до КП «Батиївське» неодноразово зверталась ОСОБА_1, яка мешкає в квартирі АДРЕСА_1 щодо виявлення факту залиття зазначеної квартири та встановлення причин залиття. Залиття квартири АДРЕСА_1 відбувається з вище розташованої квартири АДРЕСА_2, яка перебуває у приватній власності (а.с.13-14).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої станом на 28.07.2015 та запитуваної Солом'янським районним судом м. Києва, вбачається, що власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 значиться ОСОБА_2 Вказана квартира перебуває під обтяженням на підставі договору іпотеки №PML-009/503/2007 (майнова порука), посвідченого 24.12.2007 приватним нотаріусом КМНО Русанюк З.З. (а.с.89-90).

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 03.12.2015 №15720 (И-2015) квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.12.2007.

У ч.2 ст.319 ЦК України визначено, що лише власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами 4, 5 цієї статті передбачено, що власність зобов'язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 щодо залиття квартири позивача знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи та підтверджена належними та допустимими доказами по справі, у зв'язку з чим уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача вчинити дії спрямовані на ліквідацію першопричини виникнення затоплень квартири позивача шляхом відновлення герметизації в місцях примикання ванної до стіни та пошкодження гнучкої підводки до унітазу у приміщенні квартири АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди.

Враховуючи характер завданих позивачу моральних страждань та виходячи з принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі по 5000 грн на користь позивача.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 487,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.15, 23, 319, 322, 1167ЦК України, ст.151 ЖК УРСР, ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Батиївське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 вчинити дії спрямовані на ліквідацію першопричини виникнення затоплень квартири ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом відновлення герметизації в місцях примикання ванної до стіни та пошкодження гнучкої підводки до унітазу у приміщенні квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко