Ухвала

іменем україни

14 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 24 квітня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір депозитного банківського вкладу № SAMDN1242 на суму 29 тис. доларів США.

Банк зобов'язався нараховувати на суму вкладу 8% річних та сплачувати їх відповідно до п. 3 договору кожного місяця на рахунок № НОМЕР_4.

Строк розміщення вкладу сторонами узгоджено з 24 квітня 2013 року по 24 липня 2013 року, а відповідно до п. 8.15 зазначеного договору строк дії продовжувався по його закінченню автоматично на кожні наступні три місяці.

Факт прийняття банком грошових коштів у сумі 29 тис. доларів США підтверджується копією квитанції № 7 від 24 квітня 2013 року за ЄЦП AGR51341.

10 грудня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD700, за умовами якого вона внесла на рахунок відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 12 500 грн.

Відповідач зобов'язався нараховувати на суму вкладу 19 % річних та сплачувати їх відповідно до п. 3 договору кожного місяця на рахунок №67624 НОМЕР_2.

Строк розміщення вкладу сторонами було узгоджено з 10 грудня 2013 року по 3 грудня 2014 року, відповідно до п. 6.15 зазначеного договору строк дії продовжується по його закінченню автоматично на 366 днів.

27 січня 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD900, за умовами якого вона внесла на рахунок відповідача № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 115 тис. грн

Банк зобов'язався нараховувати на суму вкладу 16% річних та сплачувати їх відповідно до п. 3 договору на рахунок № НОМЕР_5.

Строк розміщення вкладу сторонами було узгоджено з 27 квітня 2014 року, відповідно до п. 3 договору строк дії продовжується по його закінченню автоматично на три місяці.

Відповідно до довідки за № 30049377 від 5 травня 2014 року та виписки станом на 3 липня 2014 року за № 50049 на рахунках, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк», знаходяться належні їй грошові кошти: за вкладом «Стандарт» на рахунку № НОМЕР_4 - грошові кошти в сумі 30 961,06 доларів США, які складаються із вкладу та нарахованих відсотків; за вкладом «Депозит Плюс» на рахунку НОМЕР_6 - грошові кошти в сумі 25 тис. грн (з урахуванням довнесення на депозитний рахунок від 27 січня 2014 року) та на рахунку № 510377 сума нарахованих відсотків -666 грн 41 коп.; за вкладом «Депозит Плюс» на рахунку № НОМЕР_3 - грошові кошти у сумі 116 411 грн 51 коп., які складаються 3 вкладу та нарахованих відсотків.

У березі-квітні 2014 року вона звернулась до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням повернути їй суми вкладів разом з нарахованими процентами по закінченню дії договорів «Стандарт» № SAMDN1242 від 24 квітня 2013 року, депозитного вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD900від 27 січня 2014 року та про дострокове розірвання депозитного вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD700 від 10 грудня 2013 року та повернення суми вкладу разом з нарахованими процентами.

Враховуючи те, що грошові кошти їй не були виплачені, із урахуванням уточнень, просила стягнути на її користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти за договором депозиту «Стандарт» № SAMDN1242 від 24 квітня 2013 року у сумі 30 961,06 доларів США, що еквівалентно 400 948 грн 27 коп., грошові кошти за договором «Депозит Плюс» № SAMDNWFD700 від 10 грудня 2013 року у сумі 25 666 грн 41 коп., грошові кошти за договором № SAMDNWFD900від 27 січня 2014 року у сумі 116 411 грн 51 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2014 року скасовано у частині відмови у задоволенні позову про стягнення із ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDN1242 від 24 квітня 2013 року та ухвалено нове рішення у цій частині.

Стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDN1242 від 24 квітня 2013 року у сумі 30 961,06 доларів США, з яких: 29 тис. доларів США - сума вкладу за договором, 1 961,06 доларів США - сума процентів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду апеляційної інстанції.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та стягуючи з відповідача грошові кошти за договором банківського вкладу 24 квітня 2013 року, апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 93, 95, 96, 525, 527, 629, 1058-1060 ЦК України, норми ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», ЗУ «Про банки і банківську діяльність», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, виходив із того, що відповідно до договору банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклади на вимогу позивача.

Із матеріалів касаційного провадження убачається, що договори про банківські вклади були укладені між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою.

Згідно із ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до ст. 58 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

П. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» передбачено, що банки зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

За таких обставин, доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що банківський вклад ОСОБА_2 повинен виплатити АНО «Фонд захисту вкладників», не заслуговують на увагу з огляду на вищезазначені норми.

Інші доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель