Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» про визнання наказу незаконним, за касаційною скарго ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що працює на посаді докера-механізатора державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «ІМТП»).

19 листопада 2013 року відбулося пошкодження піввагону.

Наказом № 103 - Ст від 03 грудня 2013 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Позивач вважає, що його притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконним, оскільки відбулось за відсутності попередньої згоди профспілки у той час як він є головою профгрупи бригади № 418 та членом ради незалежної профспілки працівників ДП «ІМТП», докази, які б підтверджували його вину у пошкодженні піввагону відсутні, завдана шкода виникла у результаті допустимого з боку відповідача нормального виробничого ризику.

Оскільки ОСОБА_1 пропущено строк на оскарження наказу № 103 ‑ Ст від 03 грудня 2013 року, просив суд його поновити посилаючись на те, що відповідач при ознайомленні позивача з наказом не роз'яснив строк та порядок його оскарження, тоді як він є юридично необізнаною людиною.

Просив суд поновити строк на оскарження наказу директора ДП «ІМТП» від 03 грудня 2013 року № 103 - Ст, визнати його неправомірним та скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді докера ‑ механізатора ДП «ІМТП».

19 листопада 2013 р. на вантажному складі № 18 докери-механізатори бригади № 418, у тому числі сигнальник ОСОБА_2 та кранівник ОСОБА_1 виконували роботу по вивантаженню піввагону № 68619832 з лісом круглим на склад портальним грейфером згідно тимчасової технологічної інструкції перевантажування № 201. Під час чергового захвату і підйому вантажу (ліс круглий) портальним краном приблизно о 05 год. 00 хв. відбулося механічне зчеплення змінного вантажозахватного пристрою (грейфера) з механічною обшивкою піввагону у результаті чого пошкоджено піввагон.

Випадок пошкодження піввагону став наслідком неналежного виконання своїх професійних обов'язків докера-механізатора (кранівника) ОСОБА_1, який не переконався у правильному і надійному захваті чергового підйому вантажу (ліс круглий) з піввагону, чим порушив п.п. 3.2.1, 3.2.3 Інструкції з охорони праці при експлуатації підйомних споруд (електричних портальних і мостових перевантажувачів) № ІР-50 /10.

Наказом директора ДП «ІМТП» № 103 - Ст від 03 грудня 2013 року ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлений надбавки за вислугу років за листопад 2013 року у розмірі 100 %.

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений 06 грудня 2013 року.

Згідно з ч.1 ст. 233 КЗпП Українипрацівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (ст. 234 КЗпП України).

Суд першої інстанції відмовляючи у позові, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки наказ видано 03 грудня 2013 року, ознайомлений позивач з ним був 06 грудня 2013 року, а з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся тільки 05 листопада 2014 року. Належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку позивачем не надано.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О.Остапчук