Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/329/15-ц Головуючий у 1-й інст. Васільєв Л. А.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом прокурора Попільнянського району Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держземагенства у Житомирській області, ОСОБА_2, Попільнянської районої державної адміністрації, Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області, треті особи : Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області, Реєстраційна служба Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області, Фермерське господарство "Ставищанське", про визнання незаконними та скасування розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації, наказів головного управління Держземагенства у Житомирській області, визнання недійсними договорів оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок, за апеляційною скаргою прокуратури Житомирської області на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави у якому, після уточнення позовних вимог, просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації (надалі - РДА) від 07.07.2011 року № 301 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою надання у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Новоселицької сільської ради»;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Житомирській області (надалі - ГУ Держземагенства) від 18.12.2013 року № ЖТ/:01:000/00001346 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держземагентства у Житомирській області від 18.12.2013 року № ЖТ/:03:000/00001347 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держземагентства у Житомирській області від 18.12.2013 року № ЖТ/:03:000/00001348 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»;

- визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2014 року №80/14, укладений між ГУ Держземагентства у Житомирській області та ОСОБА_2;

- визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2014 року №79/14, укладений між ГУ Держземагентства у Житомирській області та ОСОБА_2;

- визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2014 року №78/14, укладений між ГУ Держземагентства у Житомирській області та ОСОБА_2;

- скасувати рішення реєстраційної служби Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області (надалі РС Попільнянського РУЮ) №10532863 від 31.01.2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ОСОБА_2, згідно договору оренди землі від 22.01.2014 року №80/14 на земельну ділянку площею 24,0 га;

- скасувати рішення РС Попільнянського РУЮ Житомирської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ОСОБА_2 П.М.№ 10517516 від 31.01.2014 року, згідно договору оренди землі від 22.01.2014 року № 79/14 на земельну ділянку площею 13,2445 га;

- скасувати рішення РС Попільнянського РУЮ Житомирської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ОСОБА_2 № 10515281 від 31.01.2014 року, згідно договору оренди землі від 22.01.2014 року № 78/14 на земельну ділянку площею 2,7555 га;

- зобов'язати ОСОБА_2 повернути ГУ Держземагентства у Житомирській області, земельну ділянку площею 24,0 га, вартістю 708 905,22 грн., надану для ведення фермерського господарства на території Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області з кадастровим номером :01:000:0472, шляхом підписання актів прийому-передачі;

- зобов'язати ОСОБА_2 повернути ГУ Держземагентстсва у Житомирській області, земельну ділянку площею 13,2445 га, вартістю 280 489,08 грн, надану для ведення фермерського господарства на території Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області з кадастровим номером :03:000:0499, шляхом підписання актів прийому-передачі;

- зобов'язати ОСОБА_2 повернути ГУ Держземагентстсва у Житомирській області, земельну ділянку площею 2,7555 га, вартістю 9153,85 гривень, надану для ведення фермерського господарства на території Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області з кадастровим номером :03:000:0498, шляхом підписання актів прийому-передачі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що розпорядженням голови Попільнянської РДА від 07.07.2011 №301 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 24,0 га із земель запасу та загальною площею 16,0 га із земель резерву Новоселицької сільської ради з метою передачі в користування на умовах оренди терміном на 10 років для ведення фермерського господарства, на підставі якого з останнім укладено договори оренди, але в порушення вимог законодавства земельна ділянка передана фактично юридичній особі без торгів та не єдиним масивом. Заява на виділення земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позову прокурора Попільнянського району Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, ОСОБА_2, Попільнянської районної державної адміністрації, Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням прокуратурою Житомирської області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги прокурора Попільнянського району Житомирської області. Вважає, що суд не в повній мірі дослідив матеріали справи та не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Прокурор підтримала доводи апеляційної скарги і пояснила, що доказів використання земельних ділянок відповідачем у СТОВ «Новоселицьке» немає. Вважає, що інтерес держави порушений невиконанням вимог законодавства про передачу земельної ділянки без торгів, не єдиним масивом та без належно оформленої заяви. Під єдиним масивом розуміє земельну ділянку одним цілим.

Представник Попільнянської районної державної адміністрації заперечує у задоволенні скарги і вважає, що підстав для відмови ОСОБА_3 у передачі земельних ділянок в оренду не було.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав у звязку із її недоведеністю, оскільки останній отримав земельні ділянки для використання з метою створення нового фермерського господарства, а поняття єдиного масиву законом не визначено. Умови договорів він виконує.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваних прокурором розпоряджень, відповідачами дотримано норм Земельного кодексу України та не порушено інтересів держави.

Зазначений висновок ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах.

Так, судом встановлено, що відповідно до поданої заяви від 31.05.2011 року та висновку комісії з питань створення фермерських господарств від 04.02.2011 року, розпорядженням голови Попільнянської РДА від 07.07.2011 №301 (а.с.15 т.1) ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 24,0 га із земель запасу та загальною площею 16,0 га із земель резерву Новоселицької сільської ради з метою передачі в користування на умовах оренди терміном на 10 років для ведення фермерського господарства (а.с.52, 185 т.1).

Наказами Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 18.12.2013 року № ЖТ/:01:000/00001346, від 18.12.2013 року № ЖТ/:03:000/00001347, від 18.12.2013 року № ЖТ/:03:000/00001348, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 40 га по передачі в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Новоселицької сільської ради Попільнянського району та надано в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства строком на 10 років земельні ділянки загальною площею 24,0 га (кадастровий номер :01:000:0472), загальною площею 13,2445 га (кадастровий номер :03:000:0499), загальною площею 2,7555 га (кадастровий номер :03:000:0498), розташовані на території Новоселицької сільської ради (а.с.16,17,18 т.1) .

На підставі зазначених наказів 22.01.2014 року між ГУ Держземагентства у Житомирській області та ОСОБА_2 укладено договори оренди землі : № 80/14 (а.с.19-24 т.1) щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 24,0 га (кадастровий номер :01:000:0472) із земель Новоселицької сільської ради (рішення про державну реєстрацію права оренди від 31.01.2014 № 10532863); № 79/14 (а.с.25-30 т.1) щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 13,2445 га (кадастровий номер :03:000:0499) із земель Новоселицької сільської ради (рішення про державну реєстрацію права оренди від 31.01.2014 року № 10517516); № 78/14 (а.с.31-36 т.1) щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 2,7555 га (кадастровий номер :03:000:0498) із земель Новоселицької сільської ради (рішення про державну реєстрацію права оренди від 31.01.2014 року № 10515281) для ведення фермерського господарства строком на 10 років. Зазначені договори оренди землі внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

На реалізацію договорів оренди землі ОСОБА_2 створено та 02.03.2015 року зареєстроване фермерське господарство «Ставищанське» (а.с.112 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Ст.42, 43 Конституції України та ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» (далі Закон), для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону (ч.2 ст.7 Закону).

Повноваження органів виконавчої влади при наданні земельних ділянок державної або комунальної власності визначено ст.ст.123, 186-1 ЗК України (в редакціях на час винесення оспорюваних розпорядження та наказів), згідно яких підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності твердження прокурора про те, що ОСОБА_2 передано в оренду земельні ділянки без проведення земельних торгів з огляду на вимоги ст.124, 134 ЗК України, оскільки ним було створено та 02.03.2015 року зареєстровано фермерське господарство «Ставищанське», основною метою якого є користування спірними земельними ділянками, про що зазначено у Статуті (а.с.120 т.1). Тобто, зазначене господарство було створене вже після прийняття спірного розпорядження голови Попільнянської РДА, наказів ГУ Держземагентства у Житомирській області, укладення договорів оренди землі у відповідності до вимог законодавства.

Дозвіл на отримання земельної ділянки та договори оренди укладені з фізичною особою, а не Фермерським господарством «Новоселицьке», яке зареєстровано 08.11.2013 року (а.с.37-39 т.1).

Законодавством не заборонено надання іншої земельної ділянки для створення нового фермерського господарства.

З довідки Держземагенства у Попільнянському районі Житомирської області від 16.02.2015 року (а.с.55 т.1) вбачається, що з ОСОБА_2 17.02.2012 року укладено також договір оренди земельної ділянки площею 60,7778 га, яка не використовується Фермерським господарством «Ставищанське», що підтверджує доводи ОСОБА_2 про отримання спірних земельних ділянок в оренду для їх використання новим фермерським господарством, яке створено пізніше.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах /земельних торгах/ земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на ст.ст.89, 91, 92 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та ст.31 ЗК України колегія суддів вважає помилковим.

Так, дані норми регулюють порядок реєстрації юридичної особи і є загальними. Згідно ст.31 ЗК України фермерському господарству, як юридичній особі, може належати земельна ділянка на праві власності, але предметом спору не є набуття зазначеним господарством права власності на земельну ділянку і застосування вказаних норм неможливо.

В даному випадку повинні застосовуватися норми Закону, які є спеціальними, і стосуються даних правовідносин.

Зі змісту ст.ст.7, 8 Закону вбачається, що земельна ділянка передається для ведення фермерського господарства громадянам, а не фермерському господарству, і після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Законодавством не встановлено чіткого строку протягом якого засновник має провести державну реєстрацію фермерського господарства.

Згідно статуту Фермерського господарства «Ставищанське» ОСОБА_2 є єдиним засновником (а.с.122 т.1).

Отже, ОСОБА_2 дотримано встановлену законом послідовність : оформлення договорів оренди землі з ним як фізичною особою та послідуюча державна реєстрація фермерського господарства.

Доказів того, що при оформленні договорів оренди ОСОБА_2 мав намір використовувати земельні ділянки, утвореним раніше фермерським господарством, прокурором не надано.

За таких обставин, твердження апелянта про необхідність проведення земельних торгів та порушення відповідачами норм чинного законодавства є безпідставним.

Оскільки недійсність договору встановлюється на момент його укладення, то використання земельної ділянки з порушенням умов договору оренди або передача її третім особам без погодження з орендодавцем, може бути підставою для його розірвання, а не визнання недійсним (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12.02.2014 року по справі № 6-166цс13).

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор посилається на ту обставину, що заява на виділення земельної ділянки не містить всіх необхідних реквізитів і з огляду на вимоги ч.7 ст.7 Закону ОСОБА_2 передано в оренду земельні ділянки не єдиним масивом, а окремими ділянками, розташованими на великій відстані одна від одної.

Згідно із ч.1 ст.7 Закону у

заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив

діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

У відповідності до вимог ст.6 Закону висновком комісії з питань створення фермерських господарств Попільнянської районної ради від 04.02.2011 року визнано ОСОБА_2 професійно спроможним для організації та ведення фермерського господарства (а.с.185 т.1), що є умовою для державної реєстрації фермерського господарства і надання (передачі) громадянину у власність або оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель державної і комунальної

власності відповідно до Земельного кодексу України.

31.05.2011 року він подав відповідну заяву на виділення йому в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із зазначенням площі та місця їх розташування (а.с.52 т.1).

Неповнота заяви ОСОБА_2 про передачу земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства є формальним порушенням вимог ст.7 Закону, що не є підставою для відмови у наданні дозволу на погодження розробки проектної документації та її затвердження згідно вимог ст.ст.123, 186-1 ЗК України.

Не можна погодитися із твердженням прокурора, який вважає, що не можуть передаватися одній особі в оренду кілька земельних ділянок, які розташовані на певній відстані одна від одної в межах однієї територіальної одиниці (розділені населеним пунктом, земельними ділянками лісогосподарського призначення та інше). Якщо пристати на таку позицію, то повинно створюватися окреме фермерське господарство на кожну земельну ділянку, що є недоцільним.

Надані в оренду земельні ділянки дійсно не межують одна з одною, але кожна із них є єдиним цілим (а.с.54).

Згідно з ч.7 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Поняття єдиного земельного масиву Закон не містить, однак аналіз вищевказаної статті дає підстави вважати, що земельна ділянка не повинна містити виключень в її межах.

Зазначений висновок узгоджується із вимогами ст.14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», яка передбачає, що у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського

господарства, відповідно до закону (ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ст.12 Закону фермерське господарство може використовувати одночасно різні земельні ділянки : що належать на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельні ділянки, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельні ділянки, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди.

Заборони на передачу кількох земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, кожна з яких виділяється єдиним масивом, Закон не містить, як і створення фермерського господарства на базі кількох орендованих земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 25 грудня 2013 року по справі № 6-78цс13).

Також, Верховним Судом України у справі № 6-94цс13 від 25 грудня 2013 року зроблено правовий висновок, згідно якого однією з обовязкових умов визнання договору недійсним є порушення у звязку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи не вбачається, що орендар ОСОБА_2 використовує земельні ділянки за цільовим призначенням та вчасно сплачує орендну плату за договорами (а.с.13 т.2).

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено порушення інтересів держави у випадку неповноти заяви та передання ОСОБА_2 в оренду трьох земельних ділянок, кожна з яких уявляє єдиний масив, і реєстрації одного фермерського господарства, окрім того, що таке розташування створює незручності для їх використання саме для Фермерського господарства «Ставищанське», яке погодилося на такі умови.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокуратури Житомирської області відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: