АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6232/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/2269/К/15 Шум Л.І.
Категорія - 32 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Мордвінкіна Сергія Вячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. кривого Рогу від 22 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві та просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 220 000 грн. у зв'язку зі смертю свого батька - ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, від професійного захворювання отриманого, внаслідок нещасного випадку, який стався з батьком при виконанні ним своїх трудових обов'язків, у вигляді отруєння шкідливими речовинами, які утворились після проведення вибухових робіт, про що складено акт №13 від 17 травня 1996 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на її користь моральну шкоду у розмірі 35 000 гривень та в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так на думку апелянта, судом першої інстанції, не в повній мірі перевірив всі обставини справи, та залишив поза увагою те, що позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди, не надано суду доказів у чому вона полягала. Не враховано і те, що єдиною винною особою у скоєнні нещасного випадку, який стався 11.01.1996 року є саме -ОСОБА_7

Не взято до уваги, що на позивача не розповсюджується дія ст.1168 ЦК України, що підтверджується Постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року.

Крім того на думку апелянта надана позивачем довідка КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 20.02.2013 року про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням ОСОБА_7, яке сталося 11.01.1996 року), не може бути належним доказом вини ПАТ «Кривбасзалізрудком» оскільки зазначене може бути встановлене лише на підставі медико-соціальної комісії у відповідності до п.11 постанови КМУ від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико -соціальної експертизи».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ "Кривбасзалізрудком" підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи що відповідно до свідоцтва про народження, позивач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є - ОСОБА_7 та ОСОБА_8. /а.с.10/

01 жовтня 2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено шлюб, у зв'язку із чим остання змінила прізвище на «ОСОБА_2». /а.с. 11/

11 січня 1996 року під час виконання трудових обов'язків виконуючого обов'язку гірничого майстра на шахті «Октябрська» з батьком позивача - ОСОБА_7 стався нещасних випадок у вигляді отруєння шкідливими речовинами, які утворились після проведення вибухових робіт, про що складено акт № 13 від 17 травня 1996 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 1997 року встановлено, що в результаті нещасного випадку 11.01.1996 року ОСОБА_7 отримав значні ушкодження - у вигляді часткової атрофії зорового нерву правого ока, повної атрофії зорового нерву лівого ока, оксичної енцефалопатії при виконанні службових обов'язків, як наслідок ОСОБА_7 став інвалідом третьої групи по трудовому каліцтву, йому встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60 %. Визначено ступінь вини в настанні нещасного випадку у розмірі 80%. Рішення суду набрало законної сили./а.с.7-8/

Згідно свідоцтва про смерть - ОСОБА_7 помер у віці 60 років ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 1582 виданий Саксаганським ВДРАЦ стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області.(а.с. 4)

Висновком розширеної експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» Головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оформленим довідкою серії ДНА -03 № 000815 від 20.02.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_7 з отриманим за життя нещасним випадком на виробництві./а.с.9/

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції керувався ст.ст.1167, 1168 ЦК України та виходив з наявності підстав, передбачених для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду та визнає посилання ПАТ "Кривбасзалізрудком" на неправильне застосування судом норм матеріального права, безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи відповідача про те, що нещасний випадок з батьком позивача - ОСОБА_7, стався виключно внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 1997 року щодо визначення розміру одноразової виплати потерпілому ОСОБА_7 встановлено, що розмір одноразової допомоги підлягає зменшенню, з врахуванням 80% ступеня вини самого ОСОБА_7 в настанні нещасного випадку, (а.с. 7 -зворот), рішення суду набрало законної сили, а отже роботодавець погодився з тим, що вина потерпілого у настанні нещасного випадку становить 80%.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги в частині того, що на позивача не розповсюджується дія ст.1168 ЦК України з огляду на наступне.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття "діти" вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

А отже посилання апелянта, що позивач на час смерті свого батька була повнолітньою та проживала окремо своєю сім'єю, є такими що не ґрунтується на законі та не мають правового значення при вирішенні даного спору.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Враховуючи зазначене на думку колегії суддів, суд першої інстанції відповідно до ст. ст.213, 214 ЦПК України правильно визначився з характером правовідносин, оскільки донька загиблого ОСОБА_2. може претендувати на відшкодування моральної шкоди лише з підстав, передбачених ст. ст.1167,1168 ЦК України, що повністю відповідає Правовому висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-208цс14.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на факт недоведеності позивачем заподіяної їй моральної шкоди, є безпідставним та колегією суддів відхиляється.

Так, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач ОСОБА_2. у зв'язку із втратою свого батька втратила близьку людину, друга, опору, та моральну підтримку, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладення нею додаткових зусиль для організації свого життя .

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв'язків ОСОБА_2 з рідною людиною.

Крім того, сам по собі факт загибелі батька позивача беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними.

Необґрунтованими вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги відповідача щодо розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування роз'яснень, що містяться у п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), відповідно до яких, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

В даному випадку при постановлені оскаржуваного рішення судом враховано глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у неї довічні, ступень вини відповідача, який повинен був забезпечити належні умови праці, суттєві негативні зміни, які відбулися в особистому житті позивача, стан її здоров'я, ступеня незворотності негативних наслідків, а також виходив з засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, колегія суддів апеляційні скарги, доводи якої правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, відхиляє, а рішення суду першої інстанції - залишає без змін у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України..

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська