Справа № 461/6522/15-ц
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"12" червня 2015 р. Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Котельва К.О.,

при секретарі: Левицькому М.І.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Львівське автотранспортне підприємство -14630» про стягнення заборгованості.

В порядку забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме: земельну ділянку площею 0,0980 га та обєкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., село Кротошин, вул. Л. Українки, 21; житловий будинок загальною площею 205 м. кв., що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Солонка, вул. Рубчака, 18; зобовязати ДВС накласти арешт, оголосити в розшук та затримати на арешт майданчик з подальшою передачею на відповідальне зберігання ПАТ «ВіЕс Банк» рухоме майно ОСОБА_2, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року випуску, фіолетового кольору, мотивуючи заяву тим, що намагання відповідача будь-яким чином уникнути виконання свого зобовязання перед позивачем та, як наслідок, зробити неможливим виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених у заяві, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: К.О. Котельва