АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7573/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3348/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на прострочення боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № PLKPG6 від 25.04.2008 р., просив про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла станом на 12.02.2015 р. у сумі 874 904,26 грн., яка складається із: 134 851,41 грн. заборгованості за кредитом, 235 783,45 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 424 562,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та 79 536,75 грн. штрафу (процентна складова), а також понесених по справі судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 134 851 грн. 41 коп., заборгованість по процентам у розмірі 235 783 грн. 45 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 150 565 грн. 64 коп., штраф у розмірі 79 536 грн. 75 коп. та 3 654 грн. у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 604 391 грн. 25 коп.

Рішення оскаржила представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка посилаючись в своїй апеляційній скарзі не невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 повністю. Вказує, зокрема, що договір про іпотечний кредит № PLKPG6 від 25.04.2008 р. відповідно до ст.ст. 598, 599 ЦК України припинив свою дію, що встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 р., окрім того, позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності.

Справа переглядається після скасування ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року ухвали апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2015 року.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, встановивши за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, апеляційний суд вправі змінити рішення.

По справі встановлено та підтверджено наявними доказами, що 25 квітня 2008 року між сторонами було укладено договір про іпотечний кредит № PLKPG6, за умовами якого ОСОБА_2 одержав кредит у розмірі 155 тис. грн. зі сплатою за користування кредитом 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 25 квітня 2018 року.

За умовами договору (п. 2.4.) позичальник ОСОБА_2 зобовязався здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 2520 грн. 50 коп. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових нарахувань на рахунок № 5394 щомісячно до 25 числа кожного місяця.

При надходженні від позичальника коштів у рахунок погашення кредиту їх розподіл здійснюється у порядку, встановленому п. 2.6. Договору. При цьому, у першу чергу відшкодовуються витрати/збитки кредитору згідно п.п. 5.2.9., 5.3.12. цього Договору; пеня за прострочені нараховані відсотки за користування кредитом згідно п. 6.5. Договору (якщо прострочення буде мати місце); прострочені нараховані відсотки за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); прострочена заборгованість за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); нараховані строкові відсотки за користування кредитом; строкова заборгованість за кредитом. Якщо сума платежу, що надійшов в погашення кредиту, менша розміру щомісячного ануїтетного платежу, ця сума залишається на транзитному рахунку Банку без розподілу до наступного платежу, сума якого має бути достатньою для погашення простроченого ануїтетного платежу та нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 6.2. Договору, у іншому разі недостатня сума платежу знову зараховується на транзитний рахунок до накопичення необхідної суми для погашення.

В порушення вимог ст.ст. 526, 1054 ЦК України своїх зобовязань за кредитним договором № PLKPG6 від 25.04.2008 р. ОСОБА_2 не виконує, що є підставою для стягнення на користь позивача простроченої заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені), що передбачені договором, та дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Разом з тим, оскільки обовязок позичальника повернути позику визначено щомісячними обовязковими платежами та встановлено самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, право на звернення до суду із позовом про стягнення простроченої заборгованості виникає у кредитора з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобовязань, а щодо дострокового повернення частини позики, що залишилась, з моменту предявлення вимоги про зміну строку виконання зобовязання.

Як встановлено по справі, строк виконання кожного щомісячного зобовязання за вказаним кредитним договором спливає 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.05.2008 р., а обовязок позичальника сплатити пеню за кожен окремий день прострочення виникає щодня на відповідну суму, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом 27 листопада 2014 року, тобто з пропущенням встановленого ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув та не застосував позовну давність до вимог позивача про стягнення простроченої заборгованості, у звязку з чим оскаржуване рішення підлягає зміні.

Виходячи із встановлених обставин, строку загальної та спеціальної позовної давності (ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України), та початку її перебігу відповідно до ст. 253 ЦК України після відповідної календарної дати кожного чергового платежу з моменту його прострочення, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення простроченої заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в межах трирічного строку по кожному платежу, а про стягнення неустойки (пені) в межах річного строку по кожному дню, за який нараховується пеня, до предявлення позивачем даного позову. Доказів іншого переривання перебігу позовної давності матеріали справи не містять.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами до 2,09% у місяць (або 25,08% річних), що було здійснено кредитором на підставі наказу Голови Правління Банку № СП-2008-934 від 23.09.2008 р. та п. 8.9. кредитного договору сторін і відповідачем в установленому порядку не оспорювалось.

Разом з тим, застосування Банком процентної ставки у подвійному розмірі 50,16% річних колегія суддів вважає безпідставним.

Відповідно до положень п.п. 6.2., 6.5. укладеного між сторонами договору про іпотечний кредит № PLKPG6 від 25.04.2008 р., ч. 1 ст. 212 ЦК України подвоєння, встановленої п. 1.1. відсоткової ставки за користування кредитом, є відповідальністю боржника за прострочення, що змінює права та обовязки сторін за умови та з моменту зворотного відступлення прав вимоги ПриватБанку по цьому договору. Проте настання такої обставини, як зворотне відступлення прав вимоги кредитора по вказаному кредитному договору, по справі не встановлено і суду не доведено, тому п.п. 6.2., 6.5. договору про іпотечний кредит № PLKPG6 від 25.04.2008 р. у дію не вступили і застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо виконання позичальником ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором № PLKPG6 від 25 квітня 2008 року шляхом спрямування Банком 153 899 грн. 85 коп., отриманих від продажу 29 833,47 доларів США, на погашення заборгованості ОСОБА_2 по вказаному договору та відповідно припинення зобовязання не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, що регулюють спірні правовідносини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2012 року, визнано недійсною Додаткову угоду від 17.10.2008 р. до договору про іпотечний кредит № PLKPG6, укладену між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, та зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» зробити перерахунок і оплачені ОСОБА_2 кошти за додатковою угодою від 17.10.2008 р. до договору про іпотечний кредит № PLKPG6 від 28.04.2008 р. зарахувати на розрахунковий рахунок, зазначений у первісному Договорі, в рахунок погашення тіла кредиту.

Проте, зарахування Банком за заявою ОСОБА_2 від 17.10.2008 р. (а.с. 50) на транзитний рахунок за кредитним договором № PLKPG6 від 28.04.2008 р. 153 899,85 грн., що були одержані від продажу 29 833,46 доларів США, наданих за недійсною Додатковою угодою від 17.10.2008 р., в силу ч. 1 ст. 216 ЦК України не свідчить про припинення зобовязання позичальника за первісним кредитним договором, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, і все одержане на виконання недійсного правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі.

Здійснені ОСОБА_2 платежі за валютним зобовязанням по Додатковій угоді від 17.10.2008 р., що їх на підставі судового рішення від 17 грудня 2010 року зараховано у виконання зобовязання позичальника за договором про іпотечний кредит № PLKPG6 від 28.04.2008 р., знаходяться за межами позовної давності і на заборгованість, яка виникла з листопада 2011 року не впливають.

Відповідно до ст.ст. 546, 547 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі, недодержання якої тягне його нікчемність.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з п.п. 6.4., 6.6. договору про іпотечний кредит № PLKPG6 від 28.04.2008 р., сторони у передбаченій законом письмовій формі встановили обовязок позичальника сплатити кредитору пеню в розмірі 0,15 від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки при порушенні будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.4., 6.2. даного Договору, а при порушенні строків платежів по зобовязанням, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів сплатити Банку штраф у розмірі в межах 10% від суми невиконаного зобовязання.

Отже, виходячи із умов укладеного між сторонами договору та правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, та штрафу, що обчислюється у відсотках від суми простроченого зобовязання, та є різними видами цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому доводи представника відповідача в цій частині є неспроможними і колегією суддів до уваги не приймаються.

За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України присудження позивачеві понесених і документально підтверджених судових витрат у разі часткового задоволення позову здійснюється пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року змінити в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № PLKPG6 від 25.04.2008 року станом на 12 лютого 2015 року в розмірі 370 685 грн. 94 коп., яка складається з: 117 172 грн. 80 коп. заборгованості за кредитом, 117 715 грн. 70 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 112 308 грн.58 коп. пені та 23 488 грн. 86 коп. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» 1548,15 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: /підписи/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1