Справа № 128/4125/13-ц Провадження № 88-ц/772/27/2015Головуючий в суді першої інстанції
Категорія Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого : Колоса С. С.

суддів : Вавшка В. С., Якименко М. М.

секретар судового засідання : Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року ,

встановила :

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзді за межі України до виконання ним своїх зобов»язань у цивільній справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області .

Підставою для перегляду ухвали у зв»язку з нововиявленими обствинами заявник зазначив наявність на момент розгляду справи грошових коштів на особистому рахунку боржника, які могли бути спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором в рамках виконавчого провадження .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_1, який просить заяву задовольнити з підстав викладених у ній, представника державної виконавчої служби, яка просить заяву залишити без задоволення, колегія суддів вважає, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з наступного .

Згідно ст.. 361 ч. 1 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв»язку з нововиявленими обставинами .

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території .

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю

власною .

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб .

Враховуючи зазначене, а також позицію Верховного Суду України що викладена в узагальненні щодо перегляду справ у зв»язку з нововиявленими обставинами, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року підлягає перегляду відповідно до вимог глави 4 розділу V ЦПК України .

Згідно зі до ст.. 361 ч. 2 п. 1 ЦПК України підставами для перегляду рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи .

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов»язки осіб, які беруть участь у справі .

В матеріалах виконавчого провадження, що досліджені апеляційним судом в ході розгляду заяви, наявні облікові картки приватних транспортних засобів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником легкових автомобілів ВАЗ 21104, OPEL ASTRA 1. 4 та NISSAN ХTRAIL 2. 5, а також іншого майна. Дане майно боржником не приховувалося та є в наявності. При цьому державним виконавцем не здійснено жодних заходів щодо його реалізації з метою погашення заборгованості. Дані обставини існували на час розгляду справи і боржнику не було відомо, що зазначені транспортні засоби не були реалізовані державним виконавцем з метою погашення заборгованості по кредитному договору .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заяву про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду слід задовольнити, а ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року скасувати .

Вирішуючи питання щодо апеляційної скарги, поданої представником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду від 15 липня 2014 року, колегія суддів прийшла до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного .

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби .

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням .

Установлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження № 43690411 по примусовому виконанню виконавчого листа № 128 / 4125 / 13 ц від 10 квітня 2014 року виданого Вінницьким районним судом по цивільній справі за позовом ПАТ « Альфа ОСОБА_2 » до ОСОБА_1, ТОВ « Приват Петрол » про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановленню дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом .

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті .

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України ( далі ЦК ), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом .

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи ( кн. друга ЦК ), а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи ( гл. 21 кн. другої ЦК ). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав .

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеному та, крім того вірно вказав, що представником державної виконавчої служби відповідно до ст.. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов»язань. Тоді як з матеріалів виконавчого провадження, дослідженого апеляційним судом, вбачається, що при наявності майна, яке є власністю боржника, виконавець не вчинював дій щодо його реалізації в рахунок погашення заборгованості по кредитному договорі .

Твердження викладені у апеляційній скарзі вірного в цілому висновку суду першої інстанції не спростовують .

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року у зв»язку з нововиявленими обставинами слід задовольнити, а в частині прийняття нового рішення задоволенню не підлягає, так як ухвалою Вінницького міського суду від 15 липня 2014 року дане питання вирішено .

Керуючись ст.. ст.. 307, 312, 314, 315, 361, 363, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року у зв»язку з нововиявленими обставинами задовольнити частково .

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2014 року скасувати та постановити нову, якою :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області відхилити .

Ухвалу Вінницького міського суду від 15 липня 2014 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає .

Головуючий С. С. Колос

Судді : В. С. Вавшко

ОСОБА_3