Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1064/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.02.2015р. задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ZRZ0GK01423591 ВІД 14.02.2007 Р. у розмірі 51841,42 дол. США, що за курсом НБУ від 10.10.2014р. складає 671346,39 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 у липні 2015р. подала заяву про перегляд заочного рішення у вищевказаній цивільній справі, за наслідками розгляду якої суд постановив ухвалу від 29.07.2015р. про залишення даної заяви без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення через невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. (ст.553 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 14.02.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, з урахуванням додаткової угоди від 31.07.2012р., було укладено кредитний договір № ZRZ0GK01423591, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 59000,00 дол. США на купівлю житла зі сплатою 13,2 % річних за користування кредитними коштами та зобовязалася щомісяця повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору, але не пізніше 13.02.2027р. (а.с.12-14,114)

Відповідно до п.2.3 Договору у разі порушення Позичальником зобовязань, передбачених умовами даного Договору, Банк має право на власний розсуд змінити умови договору зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між Банком та поручителем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого останній поручився відповідати перед кредитором за виконання зобовязань у тому ж розмірі, що і боржник. Пунктом 4 даного Договору передбачалось, що у разі порушення боржником обовязку за основним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.11 цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором (а.с.17).

За п.5 Договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 даного договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання.

14.10.2014 р. у звязку з несплатою ОСОБА_2 чергової частини кредиту, ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало повідомлення від 10.10.14р., адресоване боржнику та поручителю про розмір простроченої заборгованості в сумі 11481,30 дол. США та її погашення протягом пяти днів з дати отримання цього повідомлення. Разом з тим кредитор вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі з нарахованими процентами та штрафними санкціями у разі несплати простроченої заборгованості у вказаний строк. Однак, дані вимоги Банку відповідачами виконані не були (а.с.9-11).

Реалізуючи своє право на примусове стягнення боргу, позивач в січні 2015р. звернувся до суду з позовом, предявленим до відповідачів, з вимогами про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання не допускається.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків за користування кредитом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникнення заборгованості за кредитним договором Банк використав передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України та пунктом 2.3 Договору право на дострокове повернення позики, що залишилась, надіславши боржнику та поручителю вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів, надавши термін для виконання даної вимоги, які виконані не були.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що в результаті неналежного виконання ОСОБА_2 своїх кредитних зобов'язань у неї склалася заборгованість з повернення кредиту, загальним розміром в сумі 51841,42 дол. США, що станом на 10.10.2014р. за курсом НБУ 12,95 за 1 дол. США еквівалентно 641769 грн. 10 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 41196,44 дол. США, заборгованості по відсоткам в розмірі 7019,42 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1341,60 дол. США та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 2283,96 дол. США. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь банку в солідарному порядку.

Розрахунок заборгованості відповідачів перед Банком - позивачем проведено правильно у відповідності з умовами вищезазначеного договору від 14.02.2007р., Додаткової угоди від 31.07.2012р. та вимогами чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги в частині розгляду справи за відсутності відповідачів не є безумовною підставою для скасування рішення суду, оскільки у даному випадку їх неявка в судове засідання не призвела до неправильного вирішення справи (ч.3 ст.309 ЦПК України).

Також випискою по рахунку відповідача та копіями квитанцій про сплату кредитних коштів спростовуються доводи апеляційної скарги в частині своєчасного (щомісячного) погашення відповідачем встановлених графіком платежів, що на думку апелянта виключало можливість дострокового повернення всієї суми кредиту.

Колегія суддів також визнає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованої суми пені в іноземній валюті, оскільки суд визначив суму заборгованості у гривневому еквіваленті, що узгоджується з п.4.1 Кредитного договору, який передбачає, що у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Також не є безумовною підставою для скасування рішення суду відмінність примірників копій кредитного Договору, які містяться у сторін. Так з оглянутого в судовому засіданні примірника Договору відповідача ОСОБА_2 вбачається, що його відмінність в Умовах стосується тільки дій Банку у разі смерті позичальника (п.2.3.3 Договору), всі інші Умови договору відповідача відповідають умовам, зазначеним в примірнику договору наданого Банком (а.с.147-149)

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: