Справа № 459/631/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

при секретарі Смолій О.Я.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування гонорару за договором про надання правової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 20.02.2015 року звернувся до суду із вказаним позовом. В його обґрунтування зіслалався на те, що він має дійсне свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю за №1384 від 08.06.2012 р. 04.03.2013 р. він уклав із відповідачем договір про надання юридичних послуг. Згідно умов договору, вони домовились, що він буде здійснювати представництво інтересів відповідача, надавати йому юридичну консультацію, представляти його у суді та інших органах, організаціях чи установах. Також, сторонами у додатку до даного договору було обумовлено умови оплати за надані послуги, а саме 200 грн. за поточну роботу та гонорар у розмірі 50% від стягненої суми моральної шкоди присудженої відповідачу. В подальшому, згідно умов договору він надав ОСОБА_2 юридичну допомогу, а саме він підготував позовну заяву та представляв його інтереси у суді першої інстанції. Рішенням Сокальського районного суду було задоволено позов відповідача до ДП Львіввугілля про стягнення моральної шкоди у звязку із ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. В його користь стягнено 15000 грн. моральної шкоди.

Однак, в порушення умов договору про надання юридичної допомоги ОСОБА_2 відмовився сплачувати йому гонорар за виконану роботу. Просив стягнути з відповідача гонорар відповідно до договору про надання юридичної допомоги у розмірі 7500 грн. та судові витрати по справі.

Позивач у судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав. В його обґрунтування зіслався на обставини викладені у заяві. Додатково пояснив, що позивачем було виконано усі умови договору про надання юридичної допомоги. ОСОБА_3 оформив позовну заяву та приймав участь у 3-х судових засіданнях по справі, подав апеляційну скаргу. Вважає, що позивачем дотримано усіх умов договору, однак ОСОБА_2 у порушення договору відмовився виплатити гонорар згідно додатку до договору. Просить стягнути із нього 7500 грн. в якості відшкодування суми гонорару за договором про надання правової допомоги.

Відповідач у судовому засіданні позов заперечив, вказав, що договір ним був підписаний під впливом обману, а саме він не був ознайомлений із ним, у ньому є неточності а також відсутній акт прийому-передачі виконаних робіт, у звязку із чим вважає, що умови договору позивачем не були належним чином виконані, так як сам контролював виконання рішення суду, неодноразово звертався у ДВС з приводу виконання рішення суду. Вважає, що сума сплаченого гонорару у розмірі 200 грн. є достатньою за надані позивачем послуги. Просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вирішив наступне.

Згідно договору про надання юридичних послуг від 04.03.2013 р. сторони домовились про надання ОСОБА_3 ОСОБА_2 певні види юридичної (правової) допомоги за певну винагороду та з відшкодуванням фактичних витрат.

П.1.1. даного договору, сторони передбачили, що виконавець ( ОСОБА_3Б.) зобовязується надати клієнту (ОСОБА_2В.) консультації та юридичні послуги, щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, органах державної виконавчої служби, а також загальних, адміністративних та господарських судах України з питання стягнення моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору про надання юридичних послуг, ОСОБА_3 підготував позовну заяву від імені відповідача про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження здоровя спричиненого професійним захворюванням. Окрім цього, на підставі вищезгаданої угоди, позивач приймав участь у 3-х судових засіданнях у ході судового розгляду цивільної справи ОСОБА_2.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26.06.2013 р. частково задоволено позов ОСОБА_2 та з ДП Львіввуглілля стягнено у його користь 15000 грн. відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26.06.2013 р., яким частково задоволено позовні вимоги останнього.

Згідно п.4.1. договору про надання юридичних послуг від 04.03.2013 р., за послуги цього договору, клієнт (ОСОБА_2В.) сплачує виконавцю винагороду згідно додатку №1 до даного договору.

Як вбачається із останнього, сторони обумовили, що за поточну роботу клієнт сплачує виконавцю 200 грн., а за виконані роботи фактичне стягнення моральної шкоди, сплачує гонорар у розмірі 50% від стягненої суми.

Згідно листа головного управління МУЮ у Львівській області за №М-538/0/4/14 від 19.06.2014 р. вбачається, що в користь ОСОБА_2 01.04.2014 р. було стягнено 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, в ході виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №454/665/13-ц.

14.08.2014 р. ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 із претензією, щодо проведення розрахунку за виконану роботу, яку відповідач отримав 20.08.2014 р.

Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2 подав скаргу на ОСОБА_3 до КДКА у Львівській області.

Рішенням №11 від 28.11.2014 р. за результатами скарги відповідача було відмовлено у порушені дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_3.

Виходячи зі змісту положень частини 3 статті 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст..903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникли не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Закон України Про адвокатуру визначає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України.

Правила адвокатської етики, схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999р. протокол від 1-2 жовтня 1999р. № 6/V1, визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дії по наданню правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч..1-6 ст.33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги , повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний із факторів, указаних у ч.3 цієї статті, не має самостійного значення, вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі, тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Суд не погоджується із позицією відповідача, що додаток до договору є недійсним, оскільки у договорі зазначено, що оплаті здійснюється відповідно до додатку №1 до нього, так як з пояснень позивача вбачається, що у договорі про надання юридичних послуг від 04.03.2013 р. здійснена опечатка і додаток та додаток 1 до нього є одним і тим самим документом.

Окрім цього в додатку до договору про надання юридичних послуги, який наданий позивачем (а.с.5) наявний підпис ОСОБА_2, який він не заперечив у суді.

У силу ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання відповідача на те, що наявний додаток 1 в якому зазначено, що клієнт повинен сплатити винагороду без зазначення її розміру, у судовому засіданні не найшов свого підтвердження, та обєктивно спростовується тим, що у п.5.7 договору про надання юридичних послуг, зазначено, що такий складений у двох примірниках, кожен із яких має однакову юридичну, силу. Тому, на думку суду у відповідача повинен бути примірник договору, та додатку та (або) додатку 1 до нього.

Однак таких відповідачем не надано.

Отже в ході судового розгляду справи судом встановлено, що між сторонами діяли договірні відносини з приводу надання юридичної правової допомоги. На час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ДП Львіввугілля у суді та в ході її виконання дана угода розірвана не була.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача про те, що відсутній акт прийому-передачі виконаних робіт, однак його відсутність не звільняє відповідача від сплати за фактично виконану адвокатом роботу.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується показами сторін, позивачем в ході виконання умов угоди про надання юридичної допомоги проведено ряд дій, а саме підготовлено позовну заяву від імені ОСОБА_2, прийнято участь у 5 судових засіданнях, підготовка апеляційної скарги на судове рішення від імені ОСОБА_2.

Однак, з аналізу договору від 04.03.2013 р. вбачається, що позивач повинен був надавати юридичну допомогу і в ході виконання судового рішення та фактичного стягнення грошей на користь ОСОБА_2.

Отже, фактично ОСОБА_3 не у повному обсязі здійснив усі дії щодо надання відповідачу правової допомоги з приводу стягнення в його користь моральної шкоди.

Даний факт підтверджується наданими відповідачем скаргами на імя начальника обласного управління юстиції, журналами прийому громадян, з яких вбачається, що ОСОБА_2 особисто був на прийомі з приводу виконання судового рішення про стягнення в його користь моральної шкоди, та не заперечується представником позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення гонорару за надання юридичної допомоги слід задовольнити частково і з урахуванням фактично виконаної позивачем роботи (наданих юридичних послуг) та вимог розумності та справедливості стягнути з відповідача половину гонорару, обумовленого в додатку до договору про надання правової допомоги від 04.03.2013 р..

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 в його користь судових витрат по справі, а саме сплаченої суми судового збору, до задоволення не підлягають, так як вбачається із копії пенсійного посвідчення останнього серія ААЕ №702589 від 23.09.2010 р. ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, і відповідно до ЗУ Про судовий збір звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування гонорару за договором про надання правової допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3750 (три тисячі сімсот пятдесят) грн. в рахунок погашення гонорару за договором про надання правової допомоги.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад