Справа № 209/6900/14-ц
Провадження № 2/209/2160/15
РІШЕННЯ

іменем України

"18" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 його представника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації. В обґрунтування позову вказує, що з 5 жовтня 1990 року по 29 листопада 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу вони збудували житловий будинок №26Ж по вул. Чкалова в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. 17 травня 2004 року на підставі рішення виконкому Дніпровської райради м. Дніпродзержинська на імя ОСОБА_2 видане свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок. Після розірвання шлюбу до жовтня 2014 року сторони проживали разом в будинку. Але в звязку зі сварками та погрозами відповідача, позивач та її діти виїхали з будинку. Позивач просить поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку №26Ж по вул. Чкалова в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, припинити право власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на ? частку житлового будинку №26Ж по вул. Чкалова в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за ? частку житлового будинку №26Ж по вул. Чкалова в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області в розмірі 249369 гривень та понесені нею судові витрати.

В судове засідання позивач зявилася, підтримала свої позовні вимоги, вказала, що після припинення шлюбу, намагалася врегулювати з відповідачем спір з приводу будинку, пропонуючи продати його та поділити гроші або купити їй окрему квартиру, але відповідач на її пропозиції не пристав, просить задовольнити позов повністю.

Відповідач та його представник в судове засідання зявилися, позов визнали частково, вказали, що згодні на визнання за позивачем права власності на ? частину будинку, оскільки він дійсно придбаний в період шлюбу, але проти стягнення з відповідача грошової компенсації за частину будинку, оскільки він немає таких грошових коштів, не доведено позивачем неможливість побілити будинок в натурі, просять відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення компенсації та припинення права власності на ? частину будинку за позивачем.

Судом досліджені докази по справі:

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- копії паспортів сторін по справі /а.с. 3, 4/, згідно яких підтверджуються особи сторін на їх місце реєстрації;

- свідоцтва про шлюб та рішення про розірвання шлюбу /а.с.5, 7/, згідно яких підтверджується строк перебування у шлюбі сторін по справі;

- свідоцтва про народження /а.с. 6/, згідно яких підтверджується, що сторони мають від шлюбу двох дітей;

- свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію права власності /а.с. 8, 9/, згідно якого підтверджується факт придбання квартири сторонами по справі в період шлюбу;

- довідка квартального комітету /а.с. 11/, згідно якого підтверджується реєстрація в будинку позивача та дітей;

- звіт про оцінку майна /а.с. 13-31/, згідно якого визначена ринкова вартість будинку;

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено:

З 5 жовтня 1990 року по 29 листопада 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу вони збудували житловий будинок №26Ж по вул. Чкалова в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. 17 травня 2004 року на підставі рішення виконкому Дніпровської райради м. Дніпродзержинська на імя ОСОБА_2 видане свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок. Після розірвання шлюбу до жовтня 2014 року сторони проживали разом в будинку. Але в звязку зі сварками та погрозами відповідача, позивач та її діти виїхали з будинку.

Згідно зі ст. 3 ЦК України одним з принципів цивільного права є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 68 СК України Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків...

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При вирішенні справи, суд враховує і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суд вивчивши обставини вважає, що реалізація права позивача на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні порушить право відповідача, який не має змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Зазначена правова позиція викладена також в постанові ВСУ від 19.02.2014 по цивільній справі №6-4ц14.

Крім того позивач не надав суду доказів того що будинок є неподільним, також сторони згоди щодо поділу будинку не досягли та не вчинили дій, щодо попереднього внесення на депозит суду грошових коштів.

При таких обставинах враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання за позивачем права власності на ? частину спірного будинку, оскільки як встановлено судом вищезазначене спірне майно було придбано під час шлюбу, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав на ведених судом вище.

Судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, та визнання цього обвязку відповідачем в судовому засіданні.

На підставі ст. 68, 70, 71 СК України, 183, 370, 364 ч.2 ЦК України, керуючись ст. 8,10, 59, 60, 213-215, 209, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину житлового будинку №26Ж по вул. Чкалова в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на проведення оцінки майна в розмірі 300 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в розмірі 2496 гривень 69 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая