АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Борисової О.В., Гаращенко Д.Р.

при секретарі: Абдуллаєвій Е.Б., Горбачовій І.В.

за участю: позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року

в справі за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах якого діє Орган опіки та піклування Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві, треті особи: Святошинський РВ ГУ ДМС України в м. Києві, ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звертаючись у квітні 2015 року до суду з вищевказаним позовом обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з нею зареєстрованими у квартирі є також відповідачі, які не проживають у спірній квартирі без поважних на те причин з 2010 року, не несуть витрат на її утримання, не сплачують комунальні послуги, а тому втратили право користування спірним жилим приміщенням.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, де ставила питання щодо його скасування та постановлення нового про задоволення позову. Вказуючи при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт у судовому засіданні підтримала подана апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Відповідач та треті особи про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, поважність причин неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст.305 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що він своїм рішенням не вправі підміняти функції державних органів на які покладені обов'язки з реєстрацією та знаттям з реєстраційного обліку, враховуючи те, що у ході розгляду справи позивач уточнила свої вимоги, та просила суд про зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Зазначаючи також що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав не відповідає правовідносинам що склалися між сторонами. Так як позивач є власником спірного жилого приміщення, а тому питання щодо визнання осіб такими що втратили право користування може віршуватися за правилами ст. 405 ЦПК України, в той час як вимоги позивача визначені нормами ЖК України.

Відмовляючи у задоволенні вимог відносно неповнолітнього, суд виходив з того, що місцем реєстрації неповнолітнього є місце проживання його батька незалежності від того, що мати дитини ( відповівдач) позбавлена батьківських прав.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду не відповідає нормам діючого законодавства та не ґрунтується на матеріалах справи, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_7 - син позивача, відповідач: ОСОБА_5, неповнолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

06.12.2011 року Вугледарським міським судом Донецької області засуджено ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України до 3-х років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при зверненні з позовом до суду позивач не надала доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_5 відбула міру покарання визначену за вироком суду, або була звільнена умовно - достроково, щоб давало суду підстави перевірити вимоги позивача про визнання відповідача такою що втратила право користування, а саме час поважності причин її відсутності з урахуванням положень діючого законодавства. Та чи дотримано позивачем ( власником жилого приміщення) строків при зверненні до суду з позовом щодо визнання особи такою що втратила право користування.

У 2012 році Святошинським районним судом м. Києва ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З кінця 2011 року малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився в «Обласному спеціалізованому будинку дитини» м. Макіївка, Донецької області.

Наявність рішення суду щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього не може бути підставою для визнання його таким що втратив право користування спірним житлом.

Так як, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: