Справа № 2-1344/09
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, зацікавлена особа: ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, від імені якого дії за довіреністю дії ОСОБА_3 звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції вказавши, що постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 19.07.2010 року, на підставі виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда виконавчого листа про стягнення боргу у сумі 237 846,66 грн., по справі за позовом ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 20553598 та 27.06.2014 року, згідно з постановою державного виконавця, виконавче провадження було закінчено та виконавчий лист направлено до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції.

16 липня 2014 року, відповідно до постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, за виконавчим листом про стягнення боргу з ОСОБА_1 у сумі 237 846,66 грн., відкрито виконавче провадження № 43997302 .

В обгрунтування скарги заявник також вказав, що у період з 15.03.2010 року по 02.08.2010 року, на виконання вказаного вище рішення суду на користь стягувача він перерахував 83 367,29 грн. та зазначив до відповідно до постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про закриття виконавчого провадження від 27.06.2014 року на рахунок ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» були перераховані кошти на загальну суму 169 520, 74 грн.

На заяву заявника до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 09.10.2014 року про закінчення виконавчого провадження, листом Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, за підписом начальника цього відділу, йому було повідомлено про відмову в задоволенні вказаної заяви.

Таким чином вважаючи, що рішення суду виконано в повному обсязі, а відмова державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції щодо закінчення виконавчого провадження є неправомірною, заявник з даною скаргою звернувся до суду.

Представник заявника у судове засідання з`явився, скаргу підтримав та посилаючись на викладені в ній обставини просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції у судове засідання з`явився, обставини викладені в скарзі не визнав, в задоволенні скарги просив відмовити.

Представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» у судове засідання не зявився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період виконання вказаного рішення суду державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, вжитими заходами примусового характеру, з боржника було стягнено 169 520, 74 грн., залишок боргу склав 68 325, 92 грн., проти чого сторони у судовому засіданні не заперечували.

16.07.2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4, за виконавчим листом № 2-1344, виданим 24.07.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу у сумі 237 846,66 грн. відкрито виконавче провадження ВП № 43997302, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини зазначеної постанови, залишок боргу, за станом на день відкриття виконавчого провадження складав 68 325,92 грн., проти чого сторони під час розгляду справи не заперечували.

Згідно з ч. 1 п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, на виконання вказаного рішення суду, державною виконавчою службою з боржника було стягнено залишок боргу, частину якого сплатив безпосередньо боржник. Всього, замість 68 325,92 грн. було сплачено 83 367, 29 грн., тобто переплата на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» склала 15 041,37 грн.

Натомість, начальником Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції на звернення боржника з приводу закінчення виконавчого провадження з мотивів повного погашення боргу перед стягувачем, надано відповідь, якою фактично відмовлено в закінченні виконавчого провадження, мотивуючи тим, що в квитанціях, в графі «призначення платежу» не вказано рішення суду, за яким сплачується заборгованість та реквізити виконавчого провадження.

Суд вважає, що державний виконавець дане питання вирішив однобічно та необєктивно, а відмова у задоволенні заяви боржника про закриття виконавчого провадження є необґрунтованою.

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом (ст. 5 «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; зокрема, надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Надаючи відповідь щодо неможливості задоволення заяви боржника про закінчення виконавчого провадження з мотивів виконання рішення суду у повному обсязі, державний виконавець керувався листом стягувача № 140-9-3-00/376 від 07.03.2014 року (а.с. 29), згідно з яким стягував повідомляв державного виконавця, що банк не веде облік кредитної заборгованості не розділяючи її на заборгованість за рішеннями судів та поточну заборгованість по кредитному договору. На погашення заборгованості за кредитним договором банком приймаються всі платежі від позичальника за відповідним призначенням платежу. Одночасно банк пропонував державній виконавчій службі враховувати платежі боржника у виконавчому провадженні як такі, що спрямовані на виконання рішення суду, якщо у реквізитах платіжного документу конкретно зазначено, що платіж здійснюється боржником на виконання рішення суду за виконавчим листом № 2- 1344 від 24.07.2009 року або № 2 1343 від 27.05.2009 року, оскільки в іншому випадку всі платежі зараховуються в рахунок погашення поточної заборгованості за кредитним договором, дія не припинялась.

Заборгованість за кредитним договором № 014-04-1/63 від 06.02.2007 року обліковується у доларах США та станом на 28.02.2014 року складає 19 717, 86 доларів.

Таким чином, державний виконавець вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки, враховуючи вищевикладене та маючи відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» боргу, залишок якого складав 68 325,92 грн., з повідомлення банку, державний виконавець взяв до відома та керування в роботі інформацію АТ «ОСОБА_2 Аваль», відповідно до якої повідомлялося про заборгованість боржника у сумі 19 717, 86 доларів. Все вищевказане стало причиною для відмови боржнику у закритті виконавчого провадження.

Суд також критично ставиться, як до доводів державного виконавця, яким однобічно було взято до уваги пропозицію банку щодо необхідності врахування платежів боржника, якщо у реквізитах платіжного документу конкретно зазначено, що платіж здійснюється боржником на виконання рішення суду за виконавчим листом № 2- 1344 від 24.07.2009 року, оскільки в іншому випадку всі платежі зараховуються в рахунок погашення поточної заборгованості за кредитним договором, дія не припинялась, так і до доводів банку, оскільки банк як стягував у виконавчому провадженні, маючи передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» права та обовязки, повинен і зобовязаний був в питанні виконання зазначеного рішення суду про стягнення з боржника на його користь коштів за виконавчим листом № 2- 1344 від 24.07.2009 року, співпрацювати з органом примусового виконання судових рішень та вести окремий облік щодо сум залишку заборгованості, з урахуванням сплачених боржником сум.

Крім того, згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року, вказано, що стягуючи зазначену заборгованість, суд посилався на п. 6.5 кредитного договору про право кредитора стягувати заборгованість достроково.

Суми, отримані банком як від виконавчої служби, так і сплачені ОСОБА_1, могли зараховуватися лише в рахунок сплати заборгованості за виконавчим листом

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом (ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України та Закон України «Про державну виконавчу службу», інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня

надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про

відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання

цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. ( ст. 387 ЦПК України).

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 383 - 387, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції щодо не закінчення виконавчого провадження № 43997302 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2009 року за виконавчим листом від 24.07.2009 року № 2-1344 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» у звязку з виконання рішення суду у повному обсязі.

Зобовязати Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції закінчити виконавче провадження № 43997302 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2009 року, за виконавчим листом від 24.07.2009 року № 2-1344 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» у звязку з виконання рішення суду у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко