Справа № 147/113/15-ц Провадження № 22-ц/772/2064/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М. М.

суддів : Вавшка В. С., Колоса С. С.

при секретарі Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Агрофірма КРЯЖ АГРО 1 » , про розірвання договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року, -

встановила :

Рішенням Тростянецького районного суду від 12 травня 2015 року вказаний позов було задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,6810 га, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецього району Вінницької області від 26.10.2005 року, укладений між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПП АФ « ІЗЗІЯ ».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що орендар, уклавши договір оренди земельної ділянки не виконував його умови.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, внаслідок порушення судом норм процесуального права щодо дослідження та оцінки доказів.

В свою чергу, представник позивача надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких погоджується з рішенням суду, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, заслухавши представника відповідача, який просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову з підстав, викладених у скарзі, ОСОБА_4, що діє від імені позивача та третьої особи, який просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задовлення, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, виріши справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення районного суду відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним в справі доказам. Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права .

У відповідності до ст. ст. 13 19 Закону України " Про оренду землі " договір оренди - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату, розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення та перегляду, індексації передбачається умовами договору, які не можуть суперечити законам України, передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк .

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 1,6810 га, яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецього району Вінницької області.

26 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки на строк 15 років, який 13.06.2007 року пройшов держану реєстрацію.

Висновок суду про те, що виниклі між сторонами правовідносини регулюються нормами ЦК України, ЗК України та ЗУ «Про оренду землі» є правильним.

Відповідно до п. 9 - 11 даного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натурплатою, в перші два роки в розмірі 1 % від вартості земельної ділянки в грошовій формі - 152 гривні 80 коп, далі - не менше 1,5 % від вартості паю, що складає 229, 20 грн. Орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше ( п.11 договору).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ) .

Зі змісту ст. 611 ч. 1 п. 1 ЦК України випливає, що порушення зобов'язання є підставою для розірвання договору .

П.31 договору визначено обов'язок орендаря щодо своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 38 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором .

Судом першої інстанції встановлено, і, в свою чергу, не заперечується сторонами по справі і не спростовано відповідачем, що після укладення договору оренди земельної ділянки (з моменту укладення договору і до часу звернення до суду з позовом) ПП « Агропромислова фірма « ІЗЗІЯ » взагалі не вносилася орендна плата як в грошовому вираженні, так і в формі послуг в рахунок орендної плати, що свідчить про систематичність її невиплати, і, як правильно вказав районний суд, це є правовою підставою для розірвання даного договору.

Також вбачається, що приватне підприємство після укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки не приступило до її використання у встановлені угодою строки.

Заперечення представника ПП « Агропромислова фірма « ІЗЗІЯ », що кошти за оренду землі ними не вносилися в зв'язку з тим, ,що земельною ділянкою користувалася інша юридична особа не заслуговує на увагу тому, що договір оренди розірвано не було, правовідносини продовжують існувати до цього часу, в звязку з чим це не позбавляє підприємство обов'язку по виконанню умов п. 9 договору .

Безпідставними є також посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з даним позовом .

Суд першої інстанції, вирішуючи це питання, правильно виходив з того, що підставою для звернення з позовом є невиконання підприємством обов'язку по сплаті коштів за користування земельною ділянкою, а не стягнення цих грошових коштів. Відповідно до умов договору дія його триває, тривають і відносини між сторонами, що, в свою чергу, вказує на те, що і обов'язок по сплаті оренди землі триває до теперішнього часу .

Інші доводи, викладені у скарзі не спростовують висновків суду, оскільки останні ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін .

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства "Агропромислова фірма « ІЗЗІЯ » - відхилити .

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підпис/

З оригіналом вірно:

Головуючий