Справа № 544/1595/15-ц
Пров. № 2/544/547/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Леніна, 41 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 у жовтні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 вересня 2013 року помер її чоловік ОСОБА_4. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 72,10 кв.м., житлова площа 28,7 кв. м.), погреба «Б», сараю «В», убиральні «Г», хвіртки № 1, що розташоване по вул. Лісовій, 8 в с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області.

ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом майна померлого та в установлений законом строк звернулася із заявою до Десятої Київської державної нотаріальної контори, чим підтвердила своє бажання отримати спадок. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 було відмовлено.

Підставою для відмови позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що право власності на будинок з прибудинковими будівлями, розташований за адресою: вул. Лісова, 8 с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області, придбаний її чоловіком у 1989 році за договором купівлі-продажу, не було зареєстроване у встановленому законом порядку за спадкодавцем.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на будинковолодіння за адресою: вул. Лісова, 8 с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області, яке складається з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 72,10 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м.), погреба «Б», сараю «В», убиральні «Г», хвіртки №1, загальною вартістю 46 479 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят девять) грн. Пояснив, що вказане будинковолодіння було придбано чоловіком позивача відповідно до договору купівлі-продажу від 22 вересня 1989 року, який в той же день був посвідчений ОСОБА_3 сільською радою Пирятинського району Полтавської області, та зареєстрований в реєстрі за № 408, проте будинок не був належним чином зареєстрований у відповідних державних органах за спадкодавцем.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не зявився, надіслав листа про слухання справи у його відсутність, в якому також зазначається визнання відповідачем позову у повному обсязі.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові.

Судом встановлено:

Згідно договору купівлі-продажу від 22 вересня 1989 року, посвідченого секретарем Дейманівської сільської ради народних депутатів Пирятинського району Полтавської області, ОСОБА_4 є власником жилого будинку з прилеглими будівлями, що знаходиться по вул. Лісовій, 8 у с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області (а.с.10-11).

28 вересня 2013 року ОСОБА_4 помер (а.с.8). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 72,10 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м.), погреба «Б», сараю «В», убиральні «Г», хвірточки №1, розташоване за адресою: вул. Лісова, 8 с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області, загальною вартістю 46 479 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят девять) грн.(а.с.13-18).

Відповідно до довідки КП «Лубенське МБТІ» від 26.05.2015, вказане домоволодіння у КП «Лубенське МБТІ» станом на 29.12.2012 не зареєстроване (а.с.12).

ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_4 (а.с.7) та спадкоємцем за законом першої черги майна померлого. Діти ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у встановлений законом строк від прийняття належних їм часток у спадщині відмовилися на користь його дружини ОСОБА_2 (а.с.49). Інших спадкоємців, в тому числі, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає.

Позивач прийняла спадшину після смерті чоловіка відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу ( ладі- ЦК України), шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.38-39).

З метою нотаріального оформлення права на домоволодіння № 8 по вул. Лісовій,8 у с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області позивач звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу на вищевказане нерухоме майно не зареєстрований в установленому законом порядку (а.с.9). Дана обставина перешкоджає ОСОБА_2 у розпорядженні спадковим майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Також, статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК, пункт 5 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За приписом ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до норми статті 227 ЦК УРСР 1963 року, яка була чинною на час набуття ОСОБА_4 права власності на житловий будинок, договір купівлі-продажу жилого будинку підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За наявності у матеріалах справи зареєстрованого у ОСОБА_3 сільській раді Пирятинського району договору купівлі-продажу будинку по № 8 по вул. Лісовій у с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області, доцільно говорити, що чоловік позивача набув право власності на житловий будинок з господарськими спорудами правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов'язувало момент виникнення права власності з обов'язковою державною реєстрацією об'єкту нерухомості.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею майна померлого ОСОБА_4, а правовстановлюючий документ на нерухоме майно не зареєстрований в установленому чинним законодавством порядку, інакше як у судовому порядку визнати право власності ОСОБА_2 на зазначений житловий будинок та господарські споруди по вул. Лісовій, 8 у с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області, неможливо, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, ч.4 ст. 174, ст.ст. 212,215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1218, 1268 ЦК України, ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності у порядку спадкування за законом на будинковолодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 72,10 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м.), погреба «Б», сараю «В», убиральні «Г», хвірточки №1, розташованого за адресою: вул. Лісова, 8 с. Шкурати Пирятинського району Полтавської області, загальною вартістю 46 479 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят девять) грн, що належало померлому 28 вересня 2013 року ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - О.О.Сайко