АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року,

встановила:

08.06.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2015 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 23 березня 2015 року з неї на користь Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 3 778 131 грн. 58 коп. та третейський збір в сумі 25 500 грн. Посилаючись на те, що справа не підвідомча третейському суду, оскільки вона є споживачем послуг банку, просила задовольнити заяву.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову про скасування рішення третейського суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Молдавська О.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків суд першої інстанції виходив з того, що розглянувши справу 23 березня 2015 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд не вийшов за межі своєї компетенції. Жодної підстави, яка визначена у ст.389-5 ЦПК України для скасування рішення третейського суду, при розгляді заяви ОСОБА_1 не встановлено.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 016СМБ/08, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 131 250 доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення до 28.01.2018 р.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків Мороз О.А., що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15.

23 березня 2015 року третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків Мороз О.А. позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з останньої на користь банку 3 778 131 грн. 58 коп. та третейський збір в сумі 25 500 грн.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» (далі - Закон) юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону визначено винятки із категорій справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких не підвідомчий третейським судам.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» ч. 1 ст. 6 Закону доповнено п. 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ЗазначенийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Як вказано у Прикінцевих та перехідних положеннях цього Закону, після набрання ним чинності третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Положення п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року у справі № 6-2074цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню судами загальної юрисдикції при вирішенні справи в частині норми права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, щодо застосування якої зроблено цей висновок.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції на зазначені норми матеріального права уваги не звернув, не з'ясував чи є укладений між сторонами кредитний договір споживчим.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, в зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року скасувати.

Передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/16598/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.

Головуючий у сулі апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.