Справа № 219/9341/15-ц
Провадження № 2/219/3886/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Шевченко Л.В.,
при секретарі Брагіній М.В.,
позивач не зявилась,
відповідач не з?явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» про стягнення оплати за час вимушеного простою не з вини працівника та про відшкодування моральної шкоди, -
29.09.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Орджонікідзевугілля» про стягнення оплати за час вимушеного простою не з вини працівника у сумі 24 112,44 грн. та моральної шкоди у сумі 10 000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що він працює на даний час на СП «Шахта «Ольховатська» державного підприємства ДП «Орджонікідзевугілля», на посаді електрослюсар. З серпня 2014 року по листопад 2014 року та з лютого 2015 року по березень 2015 року включно позивач не залучався до роботи тому, що це було небезпечно для життя або здоровя працівника, у звязку з проведенням антитерористичної операції на території, де розташоване підприємство. Зазначив те, що відповідно до п.9.10 «Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднання власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості», вказаний період вважається вимушеним простоєм не з вини працівника. Також згідно п.5.18 Колективного договору СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля», за час простою, що якщо виникла виробнича ситуація небезпечна для життя та здоровя робітника, або оточуючих їх людей та оточуючої навколишньої середи, не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Вказав на те, що розмір його тарифної ставки становить 191,34 грн., тому просить стягнути суми оплати за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно та з лютого 2015 року по березень 2015 року включно в розмірі 24 112,44 грн. Крім того, оскільки роботодавцем були порушені його законі трудові права, в звязку з чим йому були спричинені моральні страждання, так як він тривалий час не отримував всі суми, належні йому, як працівникові, які були джерелом доходу для нього та членів його родини, він відчував матеріальний тягар, соціальну незахищеність через нестачу коштів, вимушений був здійснювати, вживати додаткові зусилля для утримання своєї родини та організації свого життя, тому просить стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У звязку із цим, позивач вважає, що необхідно стягнути з відповідача суму оплати часу простою в розмірі 24 112,44 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах, викладених у позові.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою його місцезнаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно до положень ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. На випадок виникнення простою трудовим законодавством передбачено ряд особливостей, що стосуються організації праці, в тому числі щодо оплати робочого часу найнятих співробітників.
Нормами ст. 113 КЗпП України передбачено те, що за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоровя працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.
Як вбачається з довідки СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля», позивач ОСОБА_1 з серпня 2014 року по березень 2015 року значився на СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» електрослюсарем підземним, його тарифна ставка складає 191,34 грн. (арк.с.7).
Згідно п.5.17 Колективного договору СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» зазначено, що за вимушені простої нез вини працівника (через відсутність обсягів робіт, забезпечення матеріальними ресурсами та інше) нарахована заробітна плата для робітників не може бути нижче встановленої тарифної ставки (посадового окладу) за відпрацьований час з віднесенням витрат на основну діяльність підрозділу. В п.5.18 вказано те, що за час простою, що якщо виникла виробнича ситуація небезпечна для життя та здоровя робітника, або оточуючих їх людей та оточуючої навколишньої середи, не з його вини, за ним зберігається середній заробіток (арк.с.6).
Відповідно довідки СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля», позивач ОСОБА_1 в період з серпня 2014 року по листопад 2014 року та з лютого 2015 року по березень 2015 року не залучався до роботи в СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» тому, що це було небезпечно для життя або здоровя працівника в звязка з проведенням антитерористичної операції на території, де розташовано підприємство. Згідно до п.9.10 «Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднання власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості», зазначений період вважається вимушеним простоєм не з вини працівника (арк.с.5).
Доказів виплати працівникові суми оплати за час вимушеного простою не з вини працівника відповідач не надав. Тому, вимоги позивача про стягнення оплати за час вимушеного простою не з вини працівника в розмірі 24 112,44 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 29.10.2015 року позивача ОСОБА_1 було зобовязано сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, від сплати судового збору за яку позивач не звільнений стягнення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, що складає 10 000 грн. Однак в строк, визначений ухвалою, позивач судовий збір не сплатив, тому вимоги щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до ДП «Орджонікідзевугілля» підлягає задоволенню в частині стягнення оплати за час вимушеного простою не з вини працівника у сумі 24 112,44 грн., а в частині стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн. залишити без розгляду.
Як передбачено ч. 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеної норми з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 60, 88, 107, 208, 213-215, 224, 225, 367 ЦПК України, ст. 34, 113 КЗпП України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» про стягнення оплати за час вимушеного простою не з вини працівника та про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць в сумі 4 018,14 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення ухвалено, оформлено та підписано суддею одноособово в нарадчій кімнаті.

Суддя Л.В.Шевченко