АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/7956/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2229/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Костенка А.М., Заїки В.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договорами позик.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4 вказував, що між ним та ОСОБА_6 був укладений договір позики №1 від 18 липня 2013 року, відповідно до якого позивач передав відповідачу безпроцентну позику в сумі 10000 грн, а також договір позики №2 від 6 березня 2014 року, відповідно до якого позивач передав відповідачу безпроцентну позику в сумі 3000 грн. Проте ОСОБА_6 гроші не повернув, а тому ОСОБА_4, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь позичені ним за договором позики №1 суму-10000 грн., за договором № 2 суму - 3000 грн., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 7688 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 630 грн., пеню в розмірі 5209 грн., штраф у розмірі 5000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість за договорами позик у розмірі 13000 грн., індекс інфляції -7688 грн., 3% річних - 630 грн, пеню у розмірі 5209 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 265, 27 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення в частині відмови стягнення штрафу у розмірі 5000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаної частини позовних вимог.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що позивачем було долучено до матеріалів справи і досліджено в судовому засіданні копію рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2014 року у цивільній справі №686/9512/14-ц, яким було встановлено, що ОСОБА_6 позичив 18 листопада 2013 року у ОСОБА_7 10000 грн, а 06 грудня 2013 року позичив у неї ще 500 доларів США. Таким чином, факт здійснення відповідачем без погодження з позивачем правочинів, що спричинили збільшення боргових зобов'язань позичальника перед третіми особами під час дії договору позики між сторонами у вказаній справі був доведений у вище вказаній справі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 в частині стягнення 5000 грн штрафу немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договори позик з розписками про те, що позивач передав відповідачу у безпроцентну позику 10000 грн за договором № 1 від 18 липня 2013 року на строк до 08 жовтня 2013 року та за договором № 2 від 06 березня 2014 року суму безпроцентної позики у розмірі 3000 грн до 01 травня 2014 року. Відповідач у визначений строк зобов'язання не виконав.

Сума простроченого зобов'язання за договором № 1 складає 10000 грн, період прострочення 365 днів і тривав з 31.03.2014 року по 31.03.2015 рік за договором № 2 складає 3000 грн, період прострочення - 335 днів та тривав з 01.05.2014 року по 31.03.2015 р.

Отже, позивач має право на повернення основного боргу в розмірі 13000 грн, інфляційних втрат в сумі 7688 грн., 3% річних - 630 грн, пені в сумі 5209 грн., а тому позов в цій частині судом задоволений.

Рішення суду в частині стягнення основного боргу в розмірі 13000 грн, інфляційних втрат в сумі 7688 грн, 3% річних - 630 грн, пені в сумі 5209 грн сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення штрафу у розмірі 5000 грн, передбаченого п. 3.3 договору позики № 1 від 18 липня 2013 р., не підлягали задоволенню, оскільки позивачем не доведено та не надано доказів про здійснення відповідачем правочинів без згоди позикодавця, які б погіршували фінансове становище останнього.

Враховуючи, що позивач, як того вимагають ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав доказів про здійснення відповідачем правочинів без згоди позикодавця, які б погіршували фінансове становище останнього, суд першої інстанції обґрунтовано з цих підстав відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підтвердження незаконності рішення в апеляційній скарзі зазначається, що позивачем було долучено до матеріалів справи і досліджено в судовому засіданні копію рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2014 року у цивільній справі № 686/9512/14-ц, яким було встановлено, що ОСОБА_6 позичив 18 листопада 2013 року у ОСОБА_7 10000 грн, а 06 грудня 2013 року позичив у неї ще 500 доларів США. Таким чином, факт здійснення відповідачем без погодження з позивачем правочинів, що спричинили збільшення боргових зобов'язань позичальника перед третіми особами під час дії договору позики між сторонами у вказаній справі був доведений у вище вказаній справі, але суд першої інстанції таких обставин не врахував.

На спростування таких доводів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору позики № 1 від 18 липня 2013 року за даним договором позикодавець передає позичальникові безпроцентну позику на суму 10000 грн., що еквівалентна 1232 долари США, а позичальник зобов'язується повернути зазначену суму позики в обумовлений у договорі строк.

Згідно п. 2.1.2 позичальник відповідно до пункту 1.1 договору зобов'язується повернути позикодавцю запозичену суму до 8 жовтня 2013 року.

Пунктами 2.2, 3.3 договору № 1 від 18 липня 2013 р. також передбачено, що позичальник зобов'язується не здійснювати без погодження з позикодавцем правочинів, що спричинять збільшення боргових зобов'язань позичальника перед третіми особами, не виступати поручителем за третіх осіб, не виступати заставодавцем у правочинах, оскільки зазначене за домовленістю сторін кваліфікується як погіршення фінансового становища позичальника, що становить пряму загрозу невиконанню даного договору і надає право позикодавцю розірвати даний договір з позичальником.

За невиконання умов пункту 2.2 цього договору позичальник сплачує на користь позикодавця штраф у розмірі 50 % від суми позики, зазначеної в пункті 1.1 цього договору.

Як встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2014 року у цивільній справі № 686/9512/14-ц, на яке посилається позивач, ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_7 10000 грн та ще 500 доларів США 18 листопада 2013 року та 06 грудня 2013 року відповідно, тобто після настання встановленого п. 2.1.2 договору № 1 від 18 липня 2013 р. строку повернення позики - до 8 жовтня 2013 року.

Таким чином, суд не мав підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_6 штрафу у розмірі 5000 грн, передбаченого п. 3.3 договору позики № 1 від 18 липня 2013 р.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27