АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22-ц/793/620/15
Канівський міськрайонний суд Черкаської області
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

09 лютого 2015 р. м. Черкаси

Суддя судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області Бородійчук В. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток від 23 серпня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

14 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

15 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсною Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток від 23 серпня 2012 року.

Ухвалою суду від 30 липня 2014 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 об'єднано з первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» в одне провадження.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 194 326 грн. 23 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 23 серпня 2012 року, а саме:

106 876,91 грн. - заборгованість за кредитом;

16 354,88 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

61 364,62 грн. - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди;

500 грн. - штраф (фіксована частина);

9 229,82 грн. - штраф (процентна складова)

та судові витрати у справі 1 943 грн. 26 коп., а всього 196 269 грн. 49 коп..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду від 20 січня 2015 року ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає ч.2 ст. 297 ЦПК України, а саме: апелянтом при подачі апеляційної скарги не було сплачено судовий збір по справі.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні її зустрічних позовних вимог, які носять немайновий характер, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги вираховується із ставки, що визначена для подання позовних заяв немайнового характеру.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року, із змінами, які були внесені ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 590-VІІ від 19.09.2013 року і які набрали законної сили 23.10.2013 року, встановлено розміри ставок судового збору з позовних заяв немайнового характеру, який справляється в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня поточного року, а при подачі апеляційної скарги на рішення суду із справ немайнового характеру, 50 відсотків ставки, сплаченої при поданні позовної заяви.

Так як мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року становить 1218 грн., а 0,2 розміру мінімальної заробітної плати складає 243 грн. 60 коп., тому апелянту необхідно сплатити 50 % від даної суми, що складає 121 грн. 80 коп..

У зв'язку з цим, апелянту, ОСОБА_1 необхідно надати строк для сплати 121,80 грн. судового збору, відповідно до вимог ст. 121, ст. 297 ЦПК України, а апеляційну скаргу залишити без руху, надавши термін для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 23 лютого 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Дійсно, п. 7 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» визначає, що від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Дослідивши предмет спору, вважаю, що в даному випадку посилання ОСОБА_1 на обставини щодо звільнення її від сплати судового збору є безпідставними, оскільки дані правовідносини випливають із договірних відносин що установилися між нею та банком з приводу укладеного кредитного договору та виниклих зобов'язань щодо даного договору, а тому п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» застосуванню в даному випадку не підлягає.

Оплату судового збору провести на рахунок № 0002; Одержувач - УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області; Код ЄДРПОУ- 38031150; Банк одержувач - ГУДКСУ у Черкаській області; МФО - 854018; Код класифікації доходів бюджету - 22030001; пункт 1.8.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток від 23 серпня 2012 року залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме: для сплати суми судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. до 23 лютого 2015 року але не пізніше п'яти днів з моменту отримання апелянтом копії ухвали суду.

Копію ухвали направити апелянту для виконання.

Оригінал квитанції про сплату судового збору направити на адресу апеляційного суду до 23 лютого 2015 року але не пізніше п'яти днів з моменту отримання апелянтом копії ухвали суду.

Роз'яснити апелянту, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Г. Бородійчук