У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Кіровоградській області (далі - Центр), який уточнила у процесі розгляду справи, і просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «PONTIAK TRANSSPORT», 1994 року випуску, укладений 13 червня 2013 року між ОСОБА_5 (продавцем) та ОСОБА_6 (покупцем); застосувати відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України двосторонню реституцію, привівши сторони спірного правочину у стан, який існував до його укладення, а саме: зобов'язати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 спірний автомобіль, а ОСОБА_5 зобов'язати повернути ОСОБА_6 сплачені за автомобіль грошові кошти; зобов'язати Центр скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) права власності ОСОБА_6 на вказаний автомобіль та провести його перереєстрацію на ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_4 посилалася на те, що з 15 серпня 1987 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2013 року.

Вказала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано автомобіль марки «PONTIAK TRANSSPORT», 1994 року випуску, який 13 червня 2013 року було перереєстровано Центром на ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_4 зазначала, що своєї згоди ОСОБА_5 на продаж спірного автомобіля, який є їх спільною сумісною власністю, вона не надавала.

Посилаючись на те, що оскаржуваним правочином порушено її майнові права та охоронювані законом інтереси, а відновлення попереднього стану сторін надасть можливість у судовому порядку здійснити поділ майна подружжя, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 При цьому ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 8 квітня 2015 року, у справі № 6-7цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: