Справа № 1527/2-1235/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі Соболенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 банку соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Одеської філії АКБ Укрсоцбанк про визнання зобовязання поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 банку соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Одеської філії АКБ Укрсоцбанк про визнання зобовязання поруки припиненим, мотивуючи свої вимоги наступним. 23 травня 2007 року її чоловік ОСОБА_2 уклав договір поруки №07-15/600, за яким зобовязався перед Укрсоцбанком повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі і випадках, передбачених Договором кредиту№2007/36-19/23 від 23.05.2007 р. У вересні 2009 року у звязку із наявністю заборгованості ОСОБА_3 перед АКБ Укрсоцбанк останній звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків із позовом до поручителя про стягення боргу ОСОБА_5 за договором. Позивачка вважає, що ОСОБА_4 банк соціального розвитку Укрсоцбанк порушив вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України та пропустив шестимісячний строк для звернення до поручителя із вимогою про сплату заборгованості за договором кредиту. Також позивачка зазначає, що має право вимоги визнання договору поруки припиненим через спільність майна подружжя, на яке може бути накладено стягнення у подальшому.

Відповідач ОСОБА_4 банк соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Одеської філії АКБ Укрсоцбанк проти позову заперечував, надав письмові заперечення на позовну заяву. У своїх запереченнях представник відповідача відзначив, що ним не був пропущений шестимісячний строк на звернення до поручителя із вимогами про стягнення боргу ОСОБА_3 через те, що зобовязання, на думку представника відповідача, діє до повного його виконання сторонами, а тому у позивача відсутні підстави як для звернення до суду із таким позовом, так і відсутні підстави для задоволення позову.

Представник позивача у судове засідання явися, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не явився, надав до суду заяву якою визнав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не явився, про день й час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідач ОСОБА_4 банк соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Одеської філії АКБ Укрсоцбанк у судове засідання 23.12.2015 року не явився, про день й час розгляду справи повідомлявся належним чином (розписка), причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1987 року.

23 травня 2007 року між ОСОБА_4 банком соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Одеської філії АКБ Укрсоцбанк та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту № №2007/36-19/23, за яким АКБ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 227 000 доларів США, зі сплатою 12,7 % процентів річних та наступним погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання. Кредит був наданий позичальнику на придбання нерухомості житлового будинку загальною площею 139,6 кв.м та земельної ділянки, на якій він розташований, загальною площею 0,03 га, що знаходиться за адресою: Україна, Овідіопольський район, сіло Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», вул. Прикордонна, будинок 25/7. При цьому у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення зобовязань за цим договором, ОСОБА_3 уклав із АКБ «Укрсоцбанк» іпотечний договір за умовами якого ОСОБА_3 передав кредитору в іпотеку нерухоме майно житловий будинок №25/7 по вул. Прикордонна, житловий масив «Чорноморка», с. Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, площею 139,6 кв.м, заставною вартістю 1 102 220 гривень, що в еквіваленті складає 218 261, 39 доларів США та земельну ділянку загальною площею 0,03 га, на якій розташований зазначений будинок, заставною вартістю 334 980 гривень, що в еквіваленті складає 66 332, 67 доларів США, на придбання яких згідно п. 1.2. Договору.

23 травня 2007 року між ОСОБА_4 банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, ОСОБА_3, як боржником, та ОСОБА_2, як поручителем, був укладений договір поруки №07-15/600, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався перед Укрсоцбанком в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі і випадках, передбачених Договором кредиту №2007/36-19/23 від 23.05.2007 р.

Станом на 15.09.2008 року за договором кредиту № 2007/36-19/23 у ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 225515,15 доларів США по кредиту, 21305,74 доларів США по нарахованим відсоткам та 3815,96 доларів США за пенею.

15 вересня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був вчинений виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», вул. Прикордонна, 25/7а, та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, площею 0,03 га, кадастровий номер :02:005:0901, що належать ОСОБА_3. За рухунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку та земельної ділянки запропоновано задовольнити вимоги відповідача у розмірі 1 217 790,00 гривень, що еквівалентно 250 987,22 доларів США.

17 червня 2009 року третейським суддею Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків ОСОБА_7 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 банку соціального розвитку Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

29.07.2009 року Одеська обласна філія АКБ Укрсоцбанк спрямував на адресу ОСОБА_2 Лист-претензію (про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та/або процентів та припинення терміну дії кредитного договору) вих. номер 37-19/96-2180, за яким поручителю ОСОБА_2 запропоновано до 10 серпня 2009 року погасити прострочену та строкову заборгованість за кредитом та процентами у сумі: 225515,15 доларів США за кредитом, 44138,55 доларів США по відсоткам, 8043,38 гривень - пеня.

Пунктом п.7.4. Договору кредиту №2007/36-19/23 у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3., 4.4., 4.5 (сплата процентів та суми кредиту), 5.4. цього Договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції.

Частина 2 ст. 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Предявивши вимогу боржнику ОСОБА_3 про повне дострокове погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, а згодом й вчинивши виконавчий напис нотаріуса від 15 вересня 2008 року про стягнення цього самого боргу з боржника, ПАТ Укрсоцбанк змінив строк виконання Договору кредиту №2007/36-19/23 від 23 травня 2007 року, а тому саме з цієї дати належить відліковувати шестимісячний строк для подання позову до поручителя (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року).

Субєктивне право АКБ Укрсоцбанк на предявлення позову до поручителя не безмежне, а обмежене піврічним терміном через зміну строку дії основного зобовязання з боку банку, а тому субєктивний обовязок ОСОБА_2 за договором поруки на дату подання позову ПАТ Укрсоцбанк до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (червень 2009) вже був припинений.

Верховний Суд України виклав свою правову позицію під час розгляду справ № 6-53цс14 (постанова від 17 вересня 2014 року) та № 6-155цс13 (постанова від 29 січня 2014 року).

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, виходячи зі змісту положень ст. 559 ЦК України, а також низки правових позицій Верховного Суду України по розгляду аналогічних правовідносин протягом 2013-2015 років, зважаючи на те, що банком був змінений строк виконання основного зобовязання на 08 серпня 2008 року, вимоги по стягненню усієї суми боргу були предявлені лише до боржника ОСОБА_8 15 вересня 2008 року шляхом вчинення виконавчого напису №1511, шестимісячний строк предявлення вимог до поручителя ОСОБА_2 сплив 08 лютого 2009 року.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї,створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:припинення правовідношення.

Таким чином, суд вважає, що позивачка як дружина поручителя за договором поруки, має право на звернення з позовною заявою про визнання договору поруки припиненим, виходячи зі змісту норм ст. 65 Сімейного кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 банку соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Одеської філії АКБ Укрсоцбанк про визнання зобовязання поруки припиненим - задовольнити у повному обсязі.

Визнати зобовязання ОСОБА_2 за договором поруки №07-15/600, укладеним 23 травня 2007 року між ОСОБА_4 банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, ОСОБА_3, як боржником, та ОСОБА_2, як поручителем, припиненим.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: