Справа № 510/1273/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В..;

-при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

-копія паспорта ОСОБА_1;

-копія паспорта ОСОБА_2;

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3;

-копія технічного паспорту на буд. №54, по вул. Комсомольська, у с. Лиманське, Ренійського району;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 11 років, позивач та його родина проживають у житловому будинку №54 по вул. Комсомольська, в с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області.

Власниками зазначеного будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (який помер 28.03.2005 р.).

У 2004 році власники подарували позивачу зазначений будинок, після чого ОСОБА_1 став мешкати в ньому, господарювати, вважаючи що він є фактичним власником будинку.

На сьогоднішній день, позивач продовжує проживати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком, утримує його, робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Позивач пояснив, що він неодноразово звертався до власників нерухомого майна із проханням переоформити будинок відповідним чином, але кожен раз вони запевняли позивача, що документи виготовлюються.

28 березня 2005 року власник ? частини будинку, ОСОБА_3 помер. Після його смерті відповідач по справі ОСОБА_2 пообіцяла переоформити будинок на позивача, однак по теперішній час нічого не здійснила. Лише у квітні 2014 року за замовленням позивача був виготовлений технічний паспорт на це будинок.

З 2004 року, відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів будинку.

Таким чином, з 2004 року, позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт, і вважає що за ним можливо визнати право власності на вищевказаний будинок.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2004 р. вільно та безперервно володіє будинком №54 по вул. Комсомольська, у с. Лиманське, Ренійського району, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на будинок №54 по вул. Комсомольська, у с. Лиманське, Ренійського району, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинок №54 по вул. Комсомольська, у с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя К.В. Сорокін