АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2907/13-ц 22-ц/774/2081/К/15
Справа № 211/2907/13-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/2081/К/15 Бардін О.С.
Категорія 30 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Чорнобука В.І.

при секретарі: Масловій К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:
В травні 2013 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди обґрунтовуючи позов тим, що відповідач на підставі контракту проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби і наказом від 30 вересня 2010 р. його звільнено у запас в зв`язку із систематичним невиконання контракту.
Наказом від 30.08.2010 р. відповідачеві була надана щорічна основна відпустка за 2010 рік тривалістю 30 календарних днів, виплачена грошова допомога на оздоровлення.
На день звільнення відповідач мав право на 22 дні щорічної календарної відпустки, а тому він повинен повернути виплачені йому гроші за 8 днів відбутої відпустки в сумі 503 грн. з розрахунку 62,875 грн. за добу. З урахуванням відрахувань в Пенсійний фон України 10,06 грн. (2% від 503 грн.), до фонду по безробіттю - 3,02 грн. (0,6%), відповідач повинен повернути 489,92 грн.
Крім того, відповідач як звільнений в зв`язку із систематичним невиконання контракту повинен був відповідно до п. 29 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час виплатити вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, з урахуванням зносу.
Згідно довідки - розрахунку з відповідача необхідно утримати 914,48 грн.
Позивач просив, відповідно до ст.1166 ЦК України, стягнути з відповідача 489,92 грн. за надмірне виплачене грошове забезпечення та 914,48 грн. за предмети речового майна, строки носіння яких не закінчилися.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення допустив неповне з`ясування обставин справи. Зокрема судом не враховано, що грошове та речове забезпечення відповідача здійснювалось позивачем відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не на підставі контракту про проходження військової служби.

Також судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що відповідно до ст. 10-1 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення.

У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Крім того, п. 29 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з них з урахуванням зносу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду скасуванню із закриттям провадження у справі з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України позов задоволенню не підлягає.

З даним висновком суду в повному обсязі погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач на підставі контракту проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби і наказом від 30 вересня 2010 р. його звільнено у запас в зв`язку із систематичним невиконання контракту.

Наказом від 30.08.2010 р. відповідачеві була надана щорічна основна відпустка за 2010 рік тривалістю 30 календарних днів, виплачена грошова допомога на оздоровлення.

На день звільнення відповідач мав право на 22 дні щорічної календарної відпустки, а тому він повинен повернути виплачені йому гроші за 8 днів відбутої відпустки в сумі 503 грн. з розрахунку 62,875 грн. за добу. З урахуванням відрахувань в Пенсійний фон України 10,06 грн. (2% від 503 грн.), до фонду по безробіттю - 3,02 грн. (0,6%), відповідач повинен повернути 489,92 грн.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 18 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

В свою чергу суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як убачається із матеріалів справи з позовом до суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби, яка є суб`єктом владних повноважень, суд зазначених вище вимог закону не врахував, безпідставно прийняв до провадження спір, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і розглянув його в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.303,307, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 серпня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: