Справа № 177/318/15-ц
Провадження № 2/177/413/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2015 року, відповідно до поштового відправлення (а.с.35) представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 27.12.2010 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі - Первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 66966867 від 27.12.2010 року.

28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги №37/14-ФНКю, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить Первісному кредитору.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги №37/14-ФНКю від 28.03.2014 (РЕЄСТРУ БОРЖНИКІВ) позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 180,85 грн., з яких: 3 408,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,76 грн. - заборгованість за відсотками; 8 177,56 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 6 594,01 грн. - заборгованість за пенею.

На виконання п. 1.3. Договору відступлення права вимоги №37/14-ФНКю від 28.03.2014, згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, відповідачу направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та повідомлення з вимогою до відповідача погасити кредитну заборгованість в сумі 18 180,85 грн.

Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов'язується повернути Кредит, внести плату за кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

Усупереч умовам Кредитного договору відповідач взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконує.

Таким чином, станом на 28.03.2014 року ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 66966867 від 27.12.2010 року в сумі 18 180,85 грн., з яких: 3 408,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0,76 грн. - заборгованість за відсотками, 8 177,56 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом та 6 594,01 грн. - заборгованість за пенею.

Дану заборгованість представник позивача і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з'явився, згідно письмового клопотання представник позивача - Теплюк Л.В. просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні (а.с. 56,57).

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позов не визнає, наполягає на відмові у його задоволенні, заявивши про застосування строку позовної давності (а.с. 59).

Як видно з матеріалів оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 435/5533/12 (провадження №2/435/2324/12) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про звільнення від вимог кредитодавця про сплату боргу, витребуваної судом за клопотанням ОСОБА_1 із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, невизнання кредитної заборгованості відповідач мотивує тим, що на протязі 2011 року він достроково і в повному обсязі погасив кредит, оскільки замість наданих йому в борг 6 656,00 грн. він фактично сплатив кредиторові суму 6 815,00 грн., що на 159,00 грн. навіть перевищує суму кредиту, яку він позичав, у зв'язку з чим, вважає вимоги кредитора безпідставними.

У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав.

Матеріалами справи встановлено та це не оспорювалося відповідачем, що 27.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 66966867 від 27.12.2010 року (а.с.4), відповідно до п.4 якого ОСОБА_1 отримав кредит в загальному розмірі 6 656,00 грн., з яких: 6 400,00 грн. готівкою (а.с.11) та 256,00 грн. - в рахунок плати за надання кредиту, строком на 30 місяців, зобов'язавшись повернути кредит зі сплатою процентів за ставкою 0,01% річних, плати за надання кредиту та щомісячної плати за управління кредитом в розмірі 4,50% від суми кредиту, що становить 299,52 грн.

Повернення кредиту та внесення плати за ним здійснюється щомісячно згідно Графіку платежів (а.с.5).

Останню проплату за спірним договором відповідач здійснив 06.12.2011 року в сумі 600,00 грн., після чого припинив погашати кредит. А всього за час дії договору ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було сплачено грошових коштів на суму 6 815,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наявними у цивільній справі № 435/5533/12 (провадження №2/435/2324/12) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про звільнення від вимог кредитодавця про сплату боргу, витребуваної для огляду із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.4-7).

28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі, - Первісний кредитор) та позивачем - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі, - Новий кредитор) був укладений Договір відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю (а.с. 21-22), відповідно до умов якого в поєднанні з витягом Реєстру боржників (а.с.20), первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до відповідача в сумі 18 180,85 грн., з яких: 3 408,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,76 грн. - заборгованість за відсотками; 8 177,56 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 6 594,01 грн. - заборгованість за пенею.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно відмітки поштового відділення 07.04.2014 року відповідачу направлялося письмове повідомлення про відступлення Первісним кредитором прав вимоги заборгованості Новому кредитору - позивачу по справі, а також повідомлення про зміну умов договору щодо кінцевого строку виконання кредитних зобов'язань з встановленням його таким, що настав - «на десятий календарний день з дня направлення даного повідомлення», та вимогою погасити заборгованість, яка виникла станом на 28.03.2014 року в загальному розмірі 18 180,85 грн. (а.с.17,18,19), однак до теперішнього часу зазначена вимога ОСОБА_1 не виконана, чим порушуються права позивача.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу дострокового і повного погашення ним кредиту, оскільки як показує розрахунок заборгованості (а.с. 16) більша частина із сплачених ним коштів в сумі 6815,00 грн. направлялася не на погашення основної суми (тіла) кредиту, а у рахунок плати за управління кредитом, щомісячний розмір якої у 1,4 рази перевищує розмір щомісячного платежу за тілом кредиту, у зв'язку з чим, підстав вважати, що відповідачем погашений кредит у повному обсязі немає.

Підписанням спірного договору відповідач засвідчив свою згоду з усіма його умовами, підтвердив що він повідомлений кредитодавцем про всі умови, передбачені статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII, та її змістом, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства (п.10 Договору). Свого підпису відповідач не оспорював.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості, розмір якої станом на 28.03.2014 року складає 18 180,85 грн., з яких: 3 408,52 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0,76 грн. - заборгованість за відсотками, 8 177,56 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом та 6 594,01 грн. - заборгованість за пенею, у підтвердження чого надає розрахунок заборгованості (а.с.16).

Проте повністю із наведеним розміром боргу суд погодитися не може.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно.

Разом із цим чинне законодавство передбачає таке поняття як «строк позовної давності», про застосування якого заявлено відповідачем.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Законом передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч.2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, однак такого договору між сторонами укладено не було.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦКУ).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

В силу того, що умовами спірного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Таку думку висловив Верховний Суд України у правовій позиції від 19.03.2014 справа № 6-20цс14.

Аналізуючи наявний у справі розрахунок заборгованості (а.с.16) та ту обставину, що із зазначеним позовом позивач звернувся 05.02.2015 року, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по несплаченим платежам станом на 28.03.2014 року, які знаходиться в межах 3-річного строку позовної давності, в загальній сумі 8 057,40 грн., у тому числі:

1) заборгованість за тілом кредиту за період з лютого 2012 року по червень 2013 року - 2 964,82 грн. (3 408,52 - 443,70 = 2964,82 грн., де 3 408,52 - це загальна сума заборгованості за тілом, а 443,70 - сума заборгованості, розрахована поза межами 3-річного строку позовної давності, у зв'язку з чим не враховується до загальної суми боргу).

2) заборгованість за відсотками за період з лютого 2012 року по березень 2014 року - 0,74 грн. (0,76 - 0,02 = 0,74 грн., де 0,76 - загальна сума заборгованості по відсоткам, розрахована за весь час користування кредитом, а 0,02 грн. - сума платежу, що знаходиться поза межами строку позовної давності);

3) заборгованість за платою за управління кредитом за період з лютого 2012 року по червень 2013 року - 5 091,84 грн. (5 480,59 - 388,75 = 5 091,84 грн., де 5 480,59 - це сума заборгованості по платі за управління кредитом, обмежена останнім місяцем в Графіку платежів (а.с.5), а 388,75 - сума заборгованості, розрахована поза межами 3-річного строку позовної давності).

Обмежуючи період нарахування заборгованості по платі за управління кредитом останнім місяцем у Графіку платежів, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Графіком платежів, що є невід'ємною частиною спірного договору, сторони чітко визначили межі і обсяг сукупної вартості кредиту, що включає в себе плату за управління кредитом, тому суд не вбачає підстав для виходу за ці межі під виглядом продовження її нарахування після кінцевої дати в Графіку.

Плата за управління кредитом належить до комісій банку.

Згідно п.2.4. глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 комісійні доходи і витрати (далі - комісії) - це операційні доходи і витрати за наданими (отриманими) послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи є фіксованою.

У свою чергу, під «послугою» розуміється діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п.17 ст.1 «Про захист прав споживачів»).

Тобто як видно, спірна плата фактично є доходом банку за надання позичальнику певних послуг, а не платою останнього за користування кредитними коштами, що відрізняє її від процентів за користування кредитом.

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження щомісячного надання ОСОБА_1 конкретних послуг (матеріальних чи нематеріальних благ) для задоволення його особистих потреб, починаючи з липня 2013 року по березень 2014 року, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 плати за управління кредитом, нарахованої після 27.06.2013 року та вважає за необхідне відмовити позивачу в цій частині позову.

Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача неустойки, а саме пені в сумі 6 500,01 грн., до них суд вважає за можливе застосувати спеціальну (скорочену) позовну давність у один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Керуючись ч.5 ст.261 ЦК України, якою визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, суд відштовхується від граничної дати останнього у графіку щомісячного платежу, якою в даному випадку є дата «27.06.2013 року», не приймаючи до уваги зміну позивачем кінцевого строку виконання зобов'язань за договором, з встановленням його таким, що настав - «на десятий календарний день з дня направлення відповідачу повідомлення про зміну умов кредитного договору № 66966867 від 27.12.2010 року» (а.с.18, 19), оскільки саме лише направлення ОСОБА_1 07.04.2014 року даного повідомлення без належних доказів одержання його відповідачем не свідчить про надання останнім згоди на внесення до договору відповідних змін, тоді як в силу приписів ч. 1 ст. 651 ЦК України для зміни умов договору вимагається згода обох сторін.

Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, починаючи з дати набуття права вимоги до відповідача (28.03.2014 року) до 27.06.2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення з відповідача неустойки через суд, однак із зазначеним позовом позивач звернувся лише 05.02.2015 року, тобто поза межами 1-річного строку позовної давності, чим втратив таке право.

Доказів, які б свідчили про переривання відповідачем строку позовної давності у відповідності до ст. 264 ЦК України суду не представлено, клопотання про поновлення пропущеного строку давності позивачем не заявлено.

Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущено порушення умов Кредитного договору № 66966867 від 27.12.2010 року, у зв'язку чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 28.03.2014 року, в загальному розмірі 8 057,40 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 964,82 грн., заборгованість за відсотками - 0,74 грн. та заборгованість за платою за управління кредитом - 5 091,84 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у розмірі 8 057,40 грн. замість 18 180,85 грн., що становить 44% заявлених вимог (8 057,40 грн. х 100% / 18 180,85 грн. = 44%), тому з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 107,18 грн. (243,60 грн. х 44% / 100% = 107,18 грн.) (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 256, 257, 262, ч.4 ст. 267, 524, 525, 526, 549, 627, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 197, ч.2, 208, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код 35625014, заборгованість за Кредитним договором № 66966867 від 27.12.2010 року, станом на 28.03.2014 року, в загальному розмірі 8 057 (вісім тисяч п'ятдесят сім) гривень 40 копійок, що включає в себе:

- заборгованість за тілом кредиту - 2 964 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 82 коп.;

- заборгованість за відсотками - 0 (нуль) грн. 74 коп.

- заборгованість за платою за управління кредитом - 5 091 (п'ять тисяч дев'яносто одна) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код 35625014, 107 (сто сім) грн. 18 коп. в рахунок сплати судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: