Провадження №4с/200/8/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі Шевцовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ КБ «Приват банк», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_2, та уточнивши вимоги скарги просив:

визнати неправомірними дії посадових осіб відділу ДВС Саксаганського району міста Кривого Рогу;

зобов'язати посадових осіб відділу скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №4332566 від 16.05.2014;

зобов'язати посадових осіб відділу Державної Виконавчої Служби Саксаганського району міста Кривого Рогу скасувати постанову про розшук майна боржника від 27.05.2014;

визнати право власності на автомобіль GEELY МК CROSS держ. номер НОМЕР_1 непорушним;

визнати автомобіль GEELY МК CROSS держ. номер НОМЕР_1 робочим інструментом його єдиного законного заробітку згідно виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію ФОП;

зобов'язати посадових осіб відділу Державної Виконавчої Служби Саксаганського району міста Кривого Рогу повернути йому правовстановлюючий документ, технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2;

зняти незаконний арешт з автомобілю НОМЕР_2 як з робочого інструменту;

зобов'язати посадових осіб Відділу Державної Виконавчої Служби Саксаганського району міста Кривого Рогу повернути йому в користування майно автомобіль GEELY МК CROSS держ. номер НОМЕР_1, без сплати за штраф майданчик ТОВ «Ді .Жі . Ті .»;

відновити його право на справедливий суд, скасувати заочне судове рішення третейського суду;

зобов'язати посадових осіб ВДВС Саксаганського району міста Кривого Рогу ознайомити його з матеріалами справи, рішенням третейського суду, тощо, на підставі яких відкрито виконавче провадження;

зобов'язати державного виконавця обґрунтованого та законного виконання виконавчих дій.

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 13 серпня 2014 року він був зупинений співробітниками ДАІ м.Кривого Рогу, коли пересувався на автомобілі GEELY МК CROSS держ. номер НОМЕР_1, який є заставним майном ПАТ «Дельтабанк».

Співробітники ДАІ після нетривалої бесіди довели до його відома, що автомобіль знаходиться в розшуку та вилучили його на штраф майданчик ТОВ «Ді.Жі.Гі.».

16.08.2014 року він звернувся до працівників штраф майданчику ТОВ «Ді.Жі.Ті.» з питанням повернення автомобіля, але йому було розяснено, що підставою вилучення авто є вимоги ДВС. В Державтоінспекції йому також було розяснено, що підставою вилучення автомобіля є розшук його майна ВДВС.

08.10.2014 року йому зателефонувала державний виконавець Абрамян Вікторія Вікторовна, яка повідомила, що до погашення боргу перед ПАТ КБ «Приват Банк» майно йому повернуто не буде.

09.10.2014 він завітав до відділу ДВС Саксаганського району м. Кривий Ріг та від державного виконавця Абрамян Вікторії Вікторівні дізнався, що триває виконавче провадження на підставі виконавчого листа, який в свою чергу був виданий Третейським судом у місті Дніпропетровську, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з тим, що його місцезнаходження не було встановлено держвиконавцем, його автомобіль було оголошено в розшук.

10.10.2014 від державного виконавця Абрамян В.В. він дізнався, що останньою складено акт опису і арешту майна, автомобілем заборонено користуватись.

13. 10.2014 він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та встановив, що доказів отримання ним будь-яких повідомлень не має, з метою встановлення його місцезнаходження держвиконавець до правоохоронних органів не зверталась. Жодної повістки щодо розгляду третейської справи він не отримував, про існування рішення не знав копії позовної заяви також не отримував.

Неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Абрамян В.В. призвели до повного фінансового призупинення ФОП «КУЧЕР», через вилучення автомобіля GEELY, держ. номер НОМЕР_3, як робочого інструменту, внаслідок чого він втратив єдиний заробіток, що наражає його на ризик неплатоспроможності перед заставодержателем автомобіля ПАТ «Дельта Банк», який згоди на реалізацію майна не надавав.

Вважає, що оскільки судового рішення про звернення стягнення на автомобіль на користь ПАТ КБ «Приват Банк» не існує, заборона в користуванні автомобілем, накладена державним виконавцем, необґрунтована та незаконна.

Вважає, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження мала врахувати чи ознайомлений він зі змістом третейського рішення, законність третейського рішення, набрання ним законної сили, законність дій суду, який видав виконавчий лист, чи надавав він згоду на третейський розгляд спору.

Державний виконавець безпідставно, без будь якого рішення суду, заборонив використовувати майно, вказавши про це у акті опису й арешту майна, цим самим фактично конфіскувавши майно, яке є заставним майном ПАТ «Дельтабанк» з зазначенням в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна і відчуженню не підлягає.

Своїми діями державний виконавець, не звертаючись до судових органів за відповідними постановами, ухвалами, роз'ясненнями, рішеннями, тощо з метою додержання чинного законодавства України при виконанні своїх посадових обов'язків, та не з'ясувавши обставин справи, фактично позбавив його права на справедливий суд та на захист.

Перш ніж оголошувати в розшук майно боржника, державний виконавець мав звернутися до відповідного суду про винесення ухвали про розшук самого боржника.

При конфіскації майна та забороні використання державним виконавцем порушено вимоги щодо переліку майна, на яке не поширюється стягнення, так як автомобіль НОМЕР_4 є робочим інструментом згідно особистих професійних занять діючого ФОП «Кучер», єдиним джерелом заробітку та існування за реєстраційним свідоцтвом Серія АА №657673 по Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами;Код КВЕД 49.32 Надання послуг таксі (основний).

Через неправомірні дії співробітників Саксаганського ВДВС він опинився у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку, працювати за трудовим договором не може, оскільки має захворювання, яке усунути не може через брак коштів, зобовязаний сплачувати обовязкові платежі за ФОП «КУЧЄР», робити страхові внески за автомобіль, який може бути знятий з гарантії.

З постановою про відкриття ВП № 4332566 від 16.05.2014 року, зі строком на добровільне виконання до 23.05.2013 р., він ознайомився лише 10.10.2014 року, тобто після спливу строку на добровільне виконання, що позбавило його можливості добровільно виконати рішення суду чи подати відповідну заяву про скасування й фактично примусило до сплати 10% виконавчого збору.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, будучі повідомленим про розгляд скарги належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, до суду скеровані заперечення на скаргу, відповідно яких просять у скарзі відмовити.

Заінтересована особа ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання свого представника не направила, про розгляд скарги повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 04.03.2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист з примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз» від 20.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» грошових коштів в сумі 24 737,38 грн.

16.05.2014 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надання строку на добровільне виконання до 23.05.2014 року.

27.05.2014 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіля GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ, у звязку з добровільним невиконанням рішення суду та встановленням державним виконавцем зазначеного майна, зареєстрованого в органах Державтоінспекції за боржником.

Відповідно акту №1945, 13.08.2014 року у скаржника було вилучено автомобіль GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ.

19.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта банк» з приводу вилучення автомобіля.

10.10.2014 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 складено акт опису й арешту майна, а саме: автомобіля GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, автомобіль GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ, який належить ОСОБА_1, обтяжений заставою на користь ПАТ «Дельта Банк» до 19.02.2019 року.

02.02.2015 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_3 складено акт виходу для перевірки збереження майна.

05.02.2015 року начальником Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_4 надано ОСОБА_1 відповідь на звернення, якою розяснено, що арешт на його майно накладено в порядку ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», на адресу ПАТ «Дельта Банк» неодноразово надсилались листи щодо розяснень ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження».

05.02.2015 року ОСОБА_1 подав до Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ заяву, у якій виразив свою незгоду з ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.12.2013 року про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

06.02.2015 року ОСОБА_1 отримано від державного виконавця Дубовик О.М. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ., що зафіксовано актом.

05.11.2014 року Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ отримано лист ПАТ «Дельта Банк» про відсутність згоди на звернення стягнення на заставлене майно автомобіль GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_1 має своїми видами діяльності роздрібну торгівлю з лотків і на ринках харчовими продуктами напоями та тютюновими виробами, надання послуг таксі.

10.02.2015 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_3 була винесена постанова про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості арештованого та описаного майна автомобіля GEELY, держ.номер АЕ 2615 НМ.

29.10.2014 року листом за вих..№08-41/35649 ОСОБА_1 начальником відділу було надано розяснення щодо законності виконання рішення третейського суду та порядку ознайомлення з матеріалами справи, розглянутої третейським судом.

Заперечуючи проти задоволення скарги, державний виконавець посилається на те, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 10.10.2014 року, а скаргу ним подано лише 11.01.2015 року, тобто з пропуском 10-ти денного строку, встановленого ст.385 ЦПК України. Зазначає, що за відсутністю поштових марок, двічі здійснював вихід за адресою проживання боржника, залишав постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик, про що складено акт від 22.05.2014 року та від 19.05.2014 року. Посилається на те, що виконавчий лист відповідає вимогам ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», резолютивна частина рішення є зрозумілою та розяснення не потребує. 17.10.2014 та 25.12.2014 року ОСОБА_1 надсилались листи з пропозицією запропонувати майно, на яке у першу чергу необхідно звернути стягнення, проте боржник цим правом не скористався. Посилається на те, що право застави виникло 18.02.2014 року, а рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» винесено раніше, 20.03.2013 року, тому стягнення на заставлене майно в даному випадку допустиме.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою. якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи. Відповідно до ст.. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 18 цього Закону у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За ст. 20 цього Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Таким чином, наведені вище норми права дають змогу дійти висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лис відповідає вимогам ст.18, підвідомчість виконавчого провадження не порушена, тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено.

Окрім цього, не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобовязання посадових осіб скасувати постанову про розшук майна боржника, оскільки дана постанова виконана органами внутрішніх справ, її існування наразі не порушує прав боржника, державним виконавцем прийнята в порядку ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», самостійно, без перевищення меж службових повноважень, так як норма закону передбачає право державного виконавця за необхідності самостійно прийняти таку постанову. Доводи скарги щодо можливості розшуку майна боржника лише після звернення до суду з поданням про розшук самого боржника не ґрунтуються на нормах закону, є власним тлумаченням закону скаржником на свою користь.

Крім цього, ч.4 ст.40 Закону передбачає можливість оскарження дій державного виконавця щодо розшуку майна боржника виключно до суду, тому державний виконавець крім випадків закриття виконавчого провадження позбавлений можливості скасувати власну постанову про розшук майна боржника.

Вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання права непорушним, визнання автомобіля робочим інструментом не можуть бути предметом судового розгляду в порядку ст. 383 ЦПК України, та можуть бути заявлені скаржником лише в порядку позовного провадження.

Розвязуючи вимоги скарги про зняття арешту з автомобіля, суд виходить з наступного.

Договір застави транспортного засобу укладений 18.02.2014 року зареєстрований у державному реєстрі обтяжень рухомого майна 19.02.2014 року.

Рішення третейського суду від 20.09.2013 року стало обовязковим для виконання на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.12.2013 року, яка оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.54 Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Таким чином, спираючись на ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», суд доходить висновку про безпідставність вимог скаржника щодо скасування арешту, оскільки останній накладений правомірно, право застави виникло пізніше боргового зобовязання за судовим рішенням на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

Крім цього, автомобіль не є інструментом, необхідним для особистого професійного заняття, оскільки працювати водієм автотранспортного підприємства, тощо можливо без власного авто, автомобіль є наземним транспортним засобом, ОСОБА_1 є само зайнятою особою, доказів набуття професії, задля якої необхідне користування автомобілем ним не представлено, відсутність у боржника грошових коштів не позбавляє обовязку виконати зобовязання.

За цим, вимоги скарги про повернення в користування скаржнику автомобіля GEELY МК CROSS держ. номер НОМЕР_1, без сплати за штраф майданчик ТОВ «Ді .Жі . Ті .» задоволені бути не можуть, оскільки є безпідставними.

Що стосується вимог скарги про зобов'язання посадових осіб ВДВС Саксаганського району міста Кривого Рогу ознайомити його з матеріалами справи, рішенням третейського суду, скасувати заочне судове рішення третейського суду, то останні не можуть бути задоволені, виходячи з того, що процедура оскарження третейського рішення передбачена ст.389-1 ЦПК України, третейська справа виходячи з положень Закону України «Про третейські суди» зберігається в постійно діючому третейському суді та не може бути видана до ознайомлення державним виконавцем.

Вимоги скарги про зобов'язання державного виконавця обґрунтовано та законно виконувати виконавчі дії не підлягає задоволенню, оскільки стосується майбутніх дій державного виконавця, а судовому захисту підлягають лише вже порушені, невизнані чи оспорювані права заявника, тобто судовому контролю підвідомчі лише вже вчиненні дії/бездіяльність органів ДВС.

Оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу добровільно повернуто державним виконавцем заявникові, а технічний паспорт на автомобіль необхідний для процедури звернення стягнення на майно, вимоги скарги в частині зобов'язання посадових осіб відділу Державної Виконавчої Служби Саксаганського району міста Кривого Рогу повернути заявникові правовстановлюючий документ, технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 задоволені бути не можуть.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок скаржника.

Керуючись ст.ст.3,10,11, 57, 60, 61, 88, 169, 197, 212-215, 293, 294, 383-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У скарзі ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ КБ «Приват банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В.Шевцова