Справа № 523/5878/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Симулик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Одеськаміська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та надала заперечення в яких просила не приймати до уваги висновок № 3320/24 судової будівельно-технічної експертизи, отриманий під час розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про виділ частки домоволодіння в натурі, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1, до ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення спільної часткової власності. Крім того зазначила, що при заявлених позовних вимогах про встановлення порядку користування земельною ділянкою та домоволодінням їй є незрозумілою вимога про стягнення з неї грошової компенсації.

Треті особи в судове засідання не явилися, сповіщалися належним чином, про що в матеріалах є належні докази (рекомендовані повідомлення).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що у задоволенні позову потрібно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.01.2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними спорудами № 28 по вул. Дніпровська в м. Одеса, що знаходиться на земельній ділянці площею 500 кв.м. по 1/3 частині кожному (а.с.23).

Вищевказане домоволодіння складається в цілому з житлового будинку, позначеного на плані літ. «А» загальною площею 65,3 м2 та надвірних споруд: літ. «Б» - убиральня, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - душ, І - вимощення, ІІ - цистерна, №1-4 огорожа, все це знаходиться на земельній ділянці площею 500 кв.м., що підтверджується технічним паспортом (а.с.13-22).

26 березня 2015 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/2829/14-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про виділ частки домоволодіння в натурі, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення спільної часткової власності були залишені без задоволення (а.с.49-50), оскільки відповідно до висновку експертизи досліджуваний житловий будинок є неподільним, а тому виділ в натурі частки з майна є неможливим (а.с.28-46).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 355 ЦК України, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Посилання позивачів на висновок № 3320/24 судової будівельно-технічної експертизи, який було зроблено в провадженні іншої справи як належний письмовий доказ, на підставі якого позовні вимоги підлягають задоволенню, не приймається до уваги з наступних підстав.

Так, із змісту вказаного висновку видно, що спірне домоволодіння є неподільним.

Крім того, суд звертає увагу на те, що для проведення дослідження судом по справі №523/2829/14-ц не ставилися питання, необхідні для розгляду даної справи.

Після розяснення судом про необхідність надання належних доказів, учасниками процесу не було заявлено клопотань.

Суд відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою є похідною від вирішення питання про виділ в натурі частини домоволодіння, то вказана вимога також не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Одеськаміська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: