УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №37, загальною площею 52,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, а також виселити ОСОБА_2 із вказаної квартири без надання іншого житла.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовано тим, що 15 серпня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір на суму 217 781 грн 25 коп. зі сплатою 15,60% річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 15 серпня 2022 року, та іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1. Оскільки позичальником було порушено умови кредитного договору, банк був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2007 року, у розмірі 1 132 661 грн 54 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,20 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселено ОСОБА_2 із займаної квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2015 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2015 року скасовано в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а провадження у справі в цій частині закрито, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2015 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2015 року скасовано в частині позовних вимог щодо виселення та стягнення судових та ухвалено в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення у справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку що позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не було надано докази відповідно до викладених обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції вірно застосовано положення ст. 61 ЦПК України щодо врахування рішення Луцького міськрайонного суду від 23 травня 2012 року, яке набрало законної сили і є преюдиційним.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук