Провадження №2/761/5623/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним,

в с т а н о в и в:

06.05.2015 року представник позивача звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання полісу №АІ0556313 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що 20.02.2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення особи, відповідальність якої застраховано про ДТП від громадянки ОСОБА_1, яка повідомила про те, що 19.02.2015 року о 15 год. 15 хв. в м.Києві на перехресті віл Фрунзе - Подільській узвіз сталася ДТП за участю автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням останньої та автомобіля «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2.

На момент вищевказаної ДТП у відповідачки був наявний заповнений бланк поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ0556313, копію якого остання надала при написані повідомлення особи, відповідальність якої застраховано про ДТП. Отримавши дану інформацію, позивачем було перевірено інформацію стовно бланка вищевказаного поліса та було з'ясовано, що вказаний бланк поліса було реалізовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» та який значиться втраченим. 21.10.2014 року позивачем було здійснено публікацію оголошення про втрату бланку поліса №АІ0556313 в газеті Урядовий кур'єр (випуск №194), а також було подано відповідну інформацію про втрату вказаного бланку поліса в Моторне (транспортне) страхове бюро України. Позивач вважає, що договір від імені позивача був укладений якоюсь фізичною чи юридичною особою, а тому ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав викладених в ньому, просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволені позову, подав письмові заперечення, у яких зазначено, що між сторонами був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ0556313 з печаткою позивачів, в п.10 якого вказано, що страховий платіж у розмірі 919,90 грн. сплачений.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 20.02.2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення особи, відповідальність якої застраховано, про ДТП від громадянки ОСОБА_1, за полісом страхування цивільної відповідальності №АІ0556313, яка повідомила про те, що 19.02.2015 року о 15 год. 15 хв. в м.Києві на перехресті віл Фрунзе - Подільській узвіз сталася ДТП за участю автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням останньої та автомобіля «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2014 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії №АІ0556313. Згідно даного договору, ОСОБА_1 здійснила обов'язкове страхування належного їй легкового автомобіля марки «Lexus» модель «ES 350» 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві після отримання вищевказаного повідомлення про ДТП, позивачем було перевірено інформацію стосовно бланка поліса №АІ0556313, та було з'ясовано, що вказаний бланк поліса не було реалізовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» та який значиться втраченим.

21.10.2014 року позивачем було здійснено публікацію оголошення про втрату бланку поліса №АІ0556313 в газеті Урядовий кур'єр, випуск №194 (а.с.35-36), а також було подано відповідну інформацію про втрату вказаного бланку поліса в Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Крім того, як вбачається з наявного у матеріалах справи листа МТСБУ №6/3-24/25332 від 09.09.2015 року, про факти втрати бланків полісів та вжиті заходи страховик зобов'язаний щомісячно надавати до МСТБУ звіт встановлений формою, проте вказаний звіт з інформацією про поліс №АІ0556313 від ТДВ СК «Альфа-Гарант» на адресу Дирекції МТСБУ не надходив. Відповідно до інформації, яка внесена ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ЦБД МТСБУ, бланк серії №АІ0556313 значиться зі статусом «втрачений», дата внесення страховиком відповідного запису - 24.09.2014 року. Проте, як зазначено у даному листі, у випадках виявлення фактів втрати, наявність оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика від виконання зобов'язань за договором, оформленим на такому бланку.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 статті 998 ЦК України визначені додаткові підстави для визнання недійсним договору страхування. Так, за змістом цієї норми договір страхування визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 998 ЦК України, для визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії №АІ0556313, оскільки як вбачається з полісу, копія якого була надана стороною позивача він підписаний уповноваженим представником позивача та відповідачкою, що не заперечувалося в судовому засіданні, а фактична втрата страхового полісу, не є підставою для визнання договору страхування недійсним. Крім того посилання представника позивача на те, що за вказаним страховим полісом не було проведено оплату, також не є підставою для визнання його недійсним, а дана обставина мала б значення лише щодо наявності обов'язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування, у разі якщо момент набрання договором чинності збігається з датою здійснення страхувальником сплати страхового платежу.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що обставин, які б свідчили про недійсність укладеного договору страхування в межах заявлених позовних вимог та підстав позову судом не встановлено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57 - 60, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: