13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В., Музичко С.Г.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Експотрейд», за участі третьої особи: ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, внесення змін до трудової книжки, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення депонованої заробітної плати, -
У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Експотрейд» про визнання наказу про звільнення незаконним, внесення змін до трудової книжки, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення депонованої заробітної плати.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано наказ № 6/2 від 13.05.2013 про звільнення ОСОБА_2 з посади менеджера з МТПЗ на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин - незаконним в частині причини звільнення з роботи та дати звільнення. Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з посади менеджера з МТПЗ на «звільнення за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України» та вважати ОСОБА_2 звільненим з 30.04.2013. Стягнуто з ТОВ «Експотрейд» на користь ОСОБА_2 заробітну плату в розмірі 11 963,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Справа 758/14072/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8800/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сербіна Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. А також, апелянт посилається на те, що в мотивувальній частині рішення суд практично дослівно відобразив текст позовної заяви, при цьому суд не мотивує та не зазначає на підставі яких саме доказів, встановлено ту чи іншу обставину.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.05.2003 ОСОБА_2 був прийнятий на посаду менеджера МТПЗ ТОВ «Експотрейд», про що свідчить наказ № 5 від 01.05.2015.

13.05.2013 ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить наказ № 6/2 від 13.05.2013.

Як вбачається зі змісту зазначеного наказу № 6/2 від 13.05.2013, бухгалтерія мала провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за фактично відпрацьовані години за період з 01.04.2011 по 13.05.2013 та вирішити у судовому порядку питання про стягнення у зворотному порядку безпідставно отриманих грошових коштів.

Із листа ТОВ «Експотрейд» № 141 від 13.05.2013 вбачається, що ТОВ «Експотрейд» просить з'явитися ОСОБА_2 на підприємство та надати пояснення щодо причин його відсутності на робочому місці з 13.05.2013. У разі не надання пояснень про причини відсутності, його буде звільнено за прогул.

Із поштового штемпеля вбачається, що зазначений лист ТОВ «Експотрейд» № 141 від 13.05.2013 був відправлений відповідачем на адресу позивача 17.05.2013.

Разом з тим, 08.05.2013 ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Експотрейд» було направлено заяву про звільнення з займаної посади з 30.04.2013 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у якій ОСОБА_2 просив провести відповідні відрахування до прибуткового податку з нарахування заробітної плати за період з 01.05.2011 по 30.04.2013, відрахування до пенсійного фонду з нарахованої заробітної плати за період з 01.05.2011 по 30.04.2013, провести розрахунок за період з 01.05.2011 по 30.04.2013, компенсації при звільненні відповідно до ст. 44 КЗпП України, видати трудову книжку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Експотрейд» було направлено лист-відповідь від 23.05.2013 на лист відповідача № 141 від 13.05.2013, зі змісту якого вбачається, що 07.05.2013 ОСОБА_2 не був допущений до робочого місця охороною підприємства, а 08.05.2013 він надіслав оригінал заяви про звільнення та інші документи. Зазначений лист був отриманий відповідачем 27.05.2013, про що свідчить зворотне поштове повідомлення.

Із листа ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС № 311/Ц/17-02-12 від 26.06.2013 вбачається, що при перевірці нарахувань та виплат заробітної плати встановлено заборгованість по виплаті ТОВ «Експотрейд» перед ОСОБА_2 починаючи з квітня 2011 року: 2011 рік - 7 967,86 грн.; 2012 рік - 12 214,44 грн.; 2013 рік - 3 842,93 грн.

Із листа територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві № Ц-984, Ц-1125, Ц -983 від 19.06.2013 вбачається, що заробітна плата позивачу за період з квітня по 2011 по травень 2013 нарахована, проте не виплачена, а також встановлено, що заробітна плата ОСОБА_2 депонована.

Із акту перевірки територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві ДІ України з питань праці вбачається, що позаплановою перевіркою за період з 14.05.2013 по 17.05.2013 встановлено, що працівнику ОСОБА_2 заробітна плата за період з квітня 2011 по травень 2013 нарахована, проте не виплачена. Перевіркою бухгалтерської документації за період з квітня 2011 по травень 2013 встановлено, що заробітна плата ОСОБА_2 депонована, що підтверджується платіжними відомостями та видатковими касовими ордерами за вищевказаний період. Також, зазначено, що згідно письмових пояснень Генерального директора, у зв'язку з відсутністю працівників на робочому місці на час проведення перевірки 17.05.2013 адміністрацією підприємства проводиться службове розслідування.

Із довідки ТОВ «Експотрейд» № 200 від 08.10.2014 вбачається, що колективний договір із співробітниками відповідач не укладав.

Із довідки ТОВ «Експотрейд» № 201 від 08.10.2014 вбачається, що посадова інструкція менеджера із матеріально-технічного постачання та збуту ОСОБА_2 не розроблялася.

Із довідки № 16-13/2-81 від 13.01.2015 вбачається, що в ПАТ «Державний ощадний банк України» відкрито мультивалютний поточний рахунок ТОВ «Експотрейд», обороти грошових коштів на якому з березня 2012 року відсутні та мають нульові позначення.

Із листа ТОВ «Експотрейд» № 198 від 08.10.2014 вбачається, що депонована заробітна плата позивача ОСОБА_2 в сумі 12 062,03 грн. була відправлена йому телеграфним переводом з повідомленням за місцем проживання 02.09.2013.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 та ч. 1 п. 4 ст. 40 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. ст. 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, оскільки наказом про звільнення № 6/2 від 13.05.2013 відповідач порушив вимоги ст. 149 КЗпП України, а саме не зажадав від позивача письмових пояснень, а лише 17.05.2013 направив позивачу лист з проханням надати пояснення про відсутність на робочому місці 13.05.2013, при цьому, акту про відсутність позивача 13.05.2013 на робочому місті не складено. Тому, звільнення за прогул без поважних причин, в даному випадку, не має місця, а тому наказ про звільнення № 6/2 від 13.05.2013 є незаконним в частині причин звільнення.

Крім того, вірним є висновок суду першої інстанції щодо зміни дати звільнення позивача з 13.05.2013 на 30.04.2013, оскільки матеріалами справи доведено, що 08.05.2013 позивач звертався до відповідача з проханням звільнити його із займаної посади з 30.04.2013, посилаючись на те, що 07.05.2013 його не було допущено до робочого місця охороною підприємства, тобто 07.05.2013 він був відсутній на робочому місці, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази виконання позивачем своїх трудових обов'язків в період з 30.04.2013 по 13.05.2013.

Разом з тим, доведеним є факт порушення відповідачем трудового законодавства відносно позивача в частині виплати заробітної плати. Зокрема, перевіркою нарахувань та виплат заробітної плати встановлено заборгованість по виплаті ТОВ «Експотрейд» перед ОСОБА_2, відповідно до якої заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2011 по травень 2013 становить 24 025,23 грн. Проте, 02.09.2013 відповідачем шляхом телеграфного переводу була відправлена заробітна плата позивачу в сумі 12 062,03 грн. Тому, невиплачена позивачу заробітна плата становить 11 963,20 грн. А тому, судом першої інстанції вірно стягнуто саме таку суму заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Експотрейд», за участі третьої особи: ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, внесення змін до трудової книжки, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення депонованої заробітної плати залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: