Справа №2/201/2594/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Москалець М.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення суми авансу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 листопада 2006 року позивач в присутності свідків передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. авансу за одну кімнату будинку та сарай з присадибною ділянкою до кінця огороду. Відповідач зобовязалася продати вказану частину домоволодіння разом з прибудинковою територією після оформлення документів за ціною тринадцять тисяч доларів США. Однак по теперішній час відповідач не уклала договір купівлі - продажу та не повідомила позивача про виготовлення документів. Діями відповідача - позивачу було спричинено моральну шкоду. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 18 400 авансу з урахуванням індексу інфляції, моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та судові витрати. 04.02.2015 позивачем було змінено предмет позову, відповідно до якого він вважає зазначені вище кошти завдатком та просить суд стягнути з відповідача завдаток у подвійному розмірі в сумі 4000,00 доларів США, та 5% за девять років користування грошима в розмірі 900,00 доларів США, та покласти на відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивач не зявилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать її заяви, судом явка представника позивача була визнана обовязковою з метою встановлення всіх обставин по справі, однак останньої ухвала була проігнорована, та суду повідомлено, щоб справа розглядалась на підставі тих матеріалів, що містяться в ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Наголосила, що відсутній оригінал розписки, крім того, просила суд застосувати строки позовної давності.

Вислухавши представника відповідача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 07 серпня 2006 року ОСОБА_5 в присутності свідків написала розписку ОСОБА_4 про отримання від останнього 10 000 грн. авансу за одну кімнату будинку та сарай з присадибною ділянкою до кінця огороду. Сторони домовилися, що після оформлення відповідачем документів вони укладуть договір купівлі - продажу вказаної частини домоволодіння разом з прибудинковою територією за ціною тринадцять тисяч доларів США.

Так, 27 липня 2007 року ОСОБА_5 було отримано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, замість втраченого /а.с.104/. Свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори 21 березня 2003 року, вказане свідоцтво було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 листопада 2007 року. 21 вересня 2007 року ОСОБА_5 отримала технічний паспорт на домоволодіння № 24 по вул. Верхоянській у м. Дніпропетровську /а.с. 97-102/.

Частиною 2 ст. 570 ЦК України встановлена презумпція авансу, якщо не буде встановлено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Суд вважає, що відповідач в рахунок передоплати за одну кімнату будинку, сараю та прибудинкової території отримала грошові кошти в розмірі 10 000 грн. та зобовязалася продати зазначену частину домоволодіння після оформлення документів за ціною обумовленою в розписці.

Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача .

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що строк виконання сторонами своїх зобовязань за розпискою конкретною датою не обумовлено, а обумовлено настанням події. Позивач за відсутності інформації щодо готовності документів для укладення правочину надіслав відповідачу заяву від 24 вересня 2013 року з вимогою про виконання останнім зобовязань щодо відчуження обєктів нерухомості або повернення авансу, що підтверджено копією заяви та доказами її направлення ( т.1, а.с. 29-31)

Відповідно до ст. 530 ЦК України строком виконання зобовязань слід вважати семиденний термін з дати отримання відповідачем вимоги позивача від 24 вересня 2013 року, а тому строк позовної давності позивачем не попущено.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У випадку розгляду даної справи позивач був зобовязаний надати суди оригінал розписки, як це передбачено ч. 2 ст. 64 ЦПК України, однак дана вимога законодавства останнім була проігнорована, що підтверджується відповіддю представника позивача ОСОБА_6 (т.2, а.с. 45).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: