Справа № 755/8111/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"24" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Арапіної Н.Є.
при секретарі Дурноп'яновій О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка спричинена злочином,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину. Вимоги мотивовані тим, що вироком Великолепетського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2014 року по справі № 649/999/14-к відповідача визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, потерпілою в якому була позивач. Вирок набрав законної сили 16 лютого 2015 року, у зв'язку із залишенням без змін його Апеляційним судом Херсонської області. З моменту вчинення кримінального правопорушення і до звернення в суд, відповідач не вчинила жодних дій по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди. Вчиненням злочину, відповідач заподіяла позивачу матеріальні збитки, які складаються з витрат, пов'язаних з лікуванням, підтверджуються письмовими доказами, та на день звернення до суду, в повному обсязі, становлять 36 828,18 грн. Крім цього, позивач важчає, що вчиненим кримінальним правопорушенням їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 1 000 000 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 36 828,18 грн. та компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн.
Позивач у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_3
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Просила розглянути справу за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши матеріали справи, установив наступні фактичні обставини.
04 грудня 2014 року вироком Великолепетиського районного суду Херсонської областї відповідача визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Згідно висновків судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с.10-12, том 1).
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вирок Великолепетиського районного суду Херсонської областї від 04 грудня 2014 року без змін.(а.с. 13-15, том 1).
Згідно висновку експерта № 255 Відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Херсонського обласного бюро медичної документації судово-медичної експертизи, встановлено, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, а саме: травматичний закритий перелом середньої частини кісток лівого передпліччя зі зміщенням, струс головного мозку, синці обличчя(5) з крововиливом в сегменти лівого ока, садна обличчя(2), лівої колінної(1), правої ліктьової(1) та поперекової(6) ділянок. За ступеню тяжкості тілесні ушкодження розподіляються на три групи: середньої тяжкості, легкі телесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров»я; легкі тілесні ушкодження (а.с. 16-19, том 1) .
Згідно довідки МСЕК серія АВ № 0423209 позивач має третю групу інвалідності з 13 лютого 2015 року, причиною якої є ураження опорно-рухового апарату(а.с 22, том 1)
Згідно листків непрацездатності позивач знаходилася на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в періоди: з 14 липня по 22 липня 2014 року, з 28 липня по 16 серпня 2014 року, з 17 серпня по 15 вересня 2014 року, з 26 вересня по 26 жовтня 2014 року, з 05 листопада по 09 грудня 2014 року, з 10 по 19 грудня 2014 року, з 20 грудня 2014 року по 08 січня 2015 року, з 12 січня по 16 січня 2015 року, з 19 січня по 23 січня 2015 року (а.с.25-32, 118, том 1).
Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 248 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходила 24 лютого 2015 року реабілітацію в Спеціалізованій травмологічній МСЕК.(а.с. 33, том 1).
Згідно квитанції Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 18 серпня 2014 року позивачу були проведені обстеження, за які сплачено кошти у сумі 293 грн. 20 коп., квітанцією від 11 грудня 2014 року підтверджується надходження добровільної благодійної пожертви на загальну суму 450 грн. 00 коп. (а.с.170, том 1).
Згідно квитанцій 08 січня 2015 року за проведення операції та лікування позивачем слачено 2037 грн. 96 коп. (а.с.171-174, том 1).
Відповідно до проїзних документів 07 січня та 24 січня 2015 року у напрямку Київ-Одеса позивачем витрачено кошти у сумі 980 грн. 00 коп. (а.с. 176-177, том 1).
Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.
Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичної особі, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкода завдана вчиненням злочину.
Частиною 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток(дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Пунктом 19 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я у разі потреби у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, розмір витрат на ліки, лікування,протезування(крім протезів із дорогоцінних металів),предмети догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
Придбання позивачем медикаментів підтверджується витягами з медичної картки стаціонарного хворого,витягами з медичної картки амбулаторного хворого, листками лікарських призначень, виданими лікарями направленнями, рецептами, довідками,видатковими накладними( а.с.178 -250, том 1; а.с.1-27, том 2).
З урахуванням призначення витрачених коштів, суд вважає можливим вирахувати із суми збитків добровільні благодійні пожертви у сумі 450 грн. 00 коп.
Позивач просила про відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн.
Згідно вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" зазначено, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазначившим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.
Відповідно до роз"яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Враховуючи роз"яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробували позивачі, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.
Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, пов"язані з отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягло хірургічного втручання та встановлення третьої групи інвалідності, необхідністю проходження індивідуальної програми реабілітації інваліда. Суд також приймає до уваги час, необхідний для відновлення попереднього стану здоров»я, необхідність вирішувати матеріальні та інші проблеми для проходження лікування, що потребує додаткових зусиль для організації життя позивача.
Виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Отжк, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн. 00 коп.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
01 листопада 2011 року набрав законної чинності Закон України "Про судовий збір".
На підставі п.6 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.4 цього Закону при подачі позовної заяви: майнового характеру оплаті підлягає судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру до суду оплачується ставка судового збору 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2014 року становить 1218 грн. 00 коп.
Тому за подачу позову майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову - в сумі 368 грн. 28 коп., за подачу позову немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
Відповідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позивача,на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог,якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (частина друга статті 88 ЦПК).
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави: майнового характеру в сумі 364 грн. 59 коп., немайнового характеру в сумі 73 грн. 08 коп.
Керуючись ст.ст.22,23,1166,1167, ч.4 ст.1193, ч.1 ст.1195 ЦК України, п.19 постанови № 6 Пленуми Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", п.п.3,5, 7, 9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.5 Закону України "Про судовий збір", ст.ст.10, 11, 60, 79, 80, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які спричинені злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт.Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір майнового характеру в сумі 364 грн. 59 коп., немайнового характеру в сумі 73 грн. 08 коп., всього у сумі 437 (чотириста тридцять сім) грн. 67 коп.
У задоволенні вимог в іншій частині відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 26 червня 2015 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна