Справа № 204/5763/15-ц
Провадження № 2/204/2418/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2015 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

27 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути із ОСОБА_2, 04.01.1988р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50% доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, але не менше мінімального прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, 12.06.2009р.н., за останні три роки в розмірі 11059,20грн.20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2009 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 На підставі Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2011 р. по справі №2-1259-2011 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого син залишився проживати із позивачкою. Після розірвання шлюбу по сьогоднішній день відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка працюю та має заробітну плату у розмірі 1355,00грн. На жаль, цієї суми не достатньо, щоб належним чином утримувати сина. На утримання дитини позивач не отримує і державної допомоги. Син повністю знаходяться на її утриманні та на утриманні її матері - пенсіонерки. Позивачу відомо, що відповідач працює та має стабільну високу заробітну плату. Однак, вона не має змоги встановити де саме та точний розмір зарплати. Вважає, що частка у розмірі 50% від заробітної плати відповідача буде повністю задовольняти потреби їх дитини. Із розрахунку мінімального прожиткового мінімуму на дитину до 6 років та від 6 років за останні три роки, відповідач повинен був сплатити на утримання дитини щонайменше 11059,20грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково проти задоволення позову в часині стягнення аліментів за минулий час у розмірі 11059,20грн. заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

14 лютого 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем і відповідачем, актовий запис № 75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Відповідач є батьком малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, 12.06.2009р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6).

Згідно з довідкою про доходи від 25.08.2015р., виданою ТОВ «Регіональна аптечна мережа Руан», у період з 01.02.2015р. по 31.07.2015р. загальна сума доходу ОСОБА_4 7924,30грн. (а.с.4).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатною та працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини та ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Верховний Суд України в абз.2 п.17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, а також з огляду на те, що відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 50%, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів за минулий час у розмірі 11059,20грн., то слід зазначити наступне.

Як передбачено ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Як передбачено ч.ч.1-2 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не надала суду доказів того, що нею раніше вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв'язку з його ухиленням від їх сплати, письмовий договір щодо сплати аліментів на утримання сина між сторонами не укладався, відповідач не приховував місце своєї роботи та доходи.

Таким чином, у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, 04.01.1988р.н., який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, 12.06.2009р.н. у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 27 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три)грн.60коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2015 року.

Суддя І.В. Тітова