Провадження №2/748/925/15
Єдиний унікальний № 748/3065/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді: Хоменко Л.В.

при секретарі: Грибановській В.В.

за участю позивача за первісним позовом ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Територіальна громада с. Терехівка в особі Терехівської сільської ради, Чернігівського району Чернігівської області, Чернігівська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду в з первісним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: с. Терехівка, Чернігівського району, вул. Набережна, 5, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 22 червня 2007 року. Зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі, виконала вимоги ст. 1269, 1270 ЦК України та звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До спадкового майна, окрім іншого, належить і спірний будинок. Зазначений житловий будинок ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 спільно будували, володіли, але документа про право власності не мали. Будинок мав статус колгоспного двору, після прийняття Закону "Про власність" право по 1/2 частину в житловому будинку з господасрьськими спорудами мали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки станом на 30 червня 1990 року були зареєстровані у цьому будинку. Після смерті ОСОБА_6 спадщину фактично прийняла ОСОБА_4, таким чином на момент своєї смерті вона мала право на все домолодіння, але у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок на імя померлої не видавався, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок.

Віповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння за адресою: с. Терехівка Чернігівського району Чернігівської облаті вул. Набережна, 5, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, померлого 20 травня 1999 року. Вимоги обгрунтовує тим, що спірний будинок був зареєстрований на його батька ОСОБА_6, який володів будинком, але свідоцтво по право власності не видавалось. За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 Таким чином вважає, що має право на половину спірного домоволодіння у порядку спадкування.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Надала заперечення на зустрічний позов, у якому зазначила, що на момент смерті ОСОБА_6, померлого 20 травня 1999 року його дружина ОСОБА_4 була непрацездатною, тому мала право на обовязкову долю у спадщині не менше двох третин частки, яка належала б їй по закону, не залежно від змісту заповіту. Оскільки спадкоємців у ОСОБА_6 за законом було три, то обовязкова доля складає дві третіх від однієї шостої дві вісімнадцятих. З урахуванням однієї другою будинку, на який мала право ОСОБА_4 як бувший член колгоспного двору її частка в домоволодінні складає 11/18 ( ? + 2/18). Таким чином позивачка ОСОБА_1 має успадкувати 11/18 частин домоволодіння, а відповідач ОСОБА_2 7/ 18.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав у повному обсязі, первісний позов не визнав. Вважав, що половина будинку, на який мав право ОСОБА_6 у порядку спадкування за заповітом належить йому, а отже його мати ОСОБА_4 отримати це майно за законом в порядку ст. 1268 ЦК України не могла.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі.

Представники третіх осіб Терехівської сільської ради Чернігівського району та Чернігівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відповідно довідок виконкому Терехівської сільської ради від 01 вересня 2000 року проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колгоспний двір за Цивільним кодексом Української РСР (1963 року) визначався, як сімейно - трудове об'єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України '' Про власність ''.

Відповідно до нормативно - правових актів, які були чинними на час існування колгоспного двору, зокрема, '' Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах'', такі книжки були основними документами по визначенню суспільної групи господарства. Суспільна група господарства встановлювалась в залежності від роду занять голови господарства ( сім'ї).

Закон "Про власність", прийнятий Верховною Радою УРСР 07.02.1991 р., набрав чинності 15 квітня 1991 р. Виходячи з положень ст. 15 Закону "Про власність" та роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", майном колгоспного двору є майно, яке придбане до 15 квітня 1991 р., і право на нього в рівних частках мають всі члени двору, які на вказану дату не втратили такого права.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказано, що положення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, що виникли після введення в дію цього закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Тобто, станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство відносилося до категорії «колгоспний двір» де ОСОБА_6 був головою господарства, а ОСОБА_4 членом колгоспного двору, тобто кожен із них мав рівне право по ? частині на майно колгоспного двору, а отже і на житловий будинок з господарськими спорудами. (а.с. 60,61 ).

ОСОБА_6 помер 20 травня 1999 року, що підтверджується записами у свідоцтві про смерть (а.с.48 ). На момент смерті 20 травня 1999 року ОСОБА_6 , був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним на день його смерті були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 (а.с. 47 ).

Таким чином після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну йому ? частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Набережній, 5, с. Терехівка, Чернігівського району, Чернігівської області.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 в силу ст. 534 ЦК України ( в ред. 1963) року) є його син - ОСОБА_2, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4, яка в силу ст. 535 ЦК України ( в ред. 1963) року має право на обовязкову долю у спадщині.

Як вбачається з архівної копії спадкової справи наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області 13 вересня 2000 року була відкрита спадкова справа після померлого 20 травня 1999 року ОСОБА_6, із заявою про прийняття спадщини 13 вересня 1999 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця ОСОБА_2, який прийняв спадщину за заповітом та дружина померлого спадкодавця ОСОБА_4, яка мала право на обовязкову долю в спадковому майні та прийняла спадщину за законом. 13 вересня 2000 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної частки (пай) розміром 3,89 га, що знаходиться на території с. Терехівка Чернігівського району, ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини зазначеної земельної ділянки (а.с.45-46, 50-51).

Крім того, судом встановлено, що 28 жовтня 2003 року Чернігівською районною державною нотаріальною конторою була відкрита ще одна спадкова справа після померлого 20 травня 1999 року ОСОБА_6, за заявою ОСОБА_4 - дружина спадкодавця та ОСОБА_2 - сина спадкодавця, яким видано свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на цінні папери прості іменні акції в кількості 2000 шт. (а.с.35-36).

Обовязкова доля у спадщині взгідно ст. 535 ЦК України ( в ред. 1963 року) встановлюється не менше двох третин частки, яка належала б кожному із спадкоємців за законом при спадкуванні за законом.

Спадкові справи не містять даних про те, що у померлого ОСОБА_6 був ще один спадкоємець за законом його донька ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ).

Таким чином, при визначенні обовязкової долі ОСОБА_4, суд враховує, що померлий ОСОБА_6 на підставі викладеного вище мав право на ? частину спірного домоволодіння, він мав трьох спадкоємців за законом, тобто при спадкуванні за законом, кожен із його спадкоємців мав би право на 1/6 частину ( ? /3). Таким чином обовязкова доля ОСОБА_4 становить 2/3 від 1/6, тобто 2/18 або 1/9.

Виходячи з викладеного суд встановив, що до спадкового майна після смерті ОСОБА_6 належить 7/18 частин домоволодіння ( ? ( на яку він мав право, як член колгоспного двору) 1/9 ( обовязкову долю ОСОБА_4 ). Таким чином його спадкоємець ОСОБА_2 також має право на 7/18 частин спірного домоволодіння, а не на ? як зазначено у зустрічній позовній заяві. Тому зустрічни й позов підлягає частковому задоволенню.

22 червня 2007 року померла ОСОБА_4 (а.с.6).

На випадок своєї смерті вона склала заповіт 22 травня 2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 5).

Як уже визначено судом, на момент смерті ОСОБА_4 мала право на 11/18 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Набережній, 5, с. Терехівка, Чернігівського району, Чернігівської області( ? у майні колгоспного двору + 1/9 обовязкова доля після смерті ОСОБА_6Я.)

Відповідно довідок виконкому Терехівської сільської ради від 26 вересня 2015 року ОСОБА_4 на день смерті, 22 червня 2015 року була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_2. Зазначений будинок, згідно погосподарських книг, ОСОБА_4 будувала разом з померлим чоловіком ОСОБА_7, але свідоцтво про власності на будинок не отримувала (а.с. 10-12).

За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 21 листопада 2015 року 11 грудня 2007 року була відкрита спадкова справа після померлої 22 червня 2007 року ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини 11 грудня 2007 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1, яка прийняла спадщину за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.67).

Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті.

За повідомленням Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Терехівка, вул. Набережна, 5, Чернігівського району не зареєстровано (а.с. 13).

Як зазначено в технічному паспорті від 14 серпня 2015 року дійсна вартість житлового будинку за адресою: вул. Набережна, буд. 5, с. Терехівка, Чернігівського району Чернігівської області становить 45 871 грн.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину, так як спадкодавці ОСОБА_6 та ОСОБА_9 свідоцтво про право особистої власності на спірний будинок за життя не отримували, право позивачів підлягає судовому захисту шляхом визнання за ними права власності на відповідну частку у спірному домоволодінні.

За таких обставин суд вважає за можливе первісний позов задовольнити частково та визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/18 спірного домоволодіння, зустрічний позов задовольнити частково та визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/18 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Набережна, 5, с. Терехівка, Чернігівського району та області, як за спадкоємцями за заповітом після смерті відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_6

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 14, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1233, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, жителькою м. Чернігова, вул. Кошового, 35/155 право власності на 11/18 частин житлового будинку з господарськими будівлями за адресою с. Терехівка, Чернігівського району, вул. Набережна, буд. 5, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 22 червня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 7/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою с. Терехівка Чернігівського району вул. Набережна, буд. 5, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 20 травня 1999 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10