Справа № 588/1534/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря Долі Н.В., позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якій зазначає, що вона є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1. У вказаному господарстві, окрім позивача, зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2, який приблизно 15 років тому став виїздити на заробітки до Російської Федерації. Останні 5 років він постійно проживає на території РФ, де одружився та створив нову сім'ю, відтоді ніяких відомостей від нього не надходило. Позивач має намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але в цьому їй чинить перешкоди реєстрація відповідача. Тому вона звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Судові повістки у судові засідання на 06.11.2015 р., 20.11.2015 р., 10.12.2015 року повернулися до суду із зазначенням на конверті, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.28,30,34), однак відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, у відповідності до вимог глави 8 ЦПК України, суд ухвалює рішення під час заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими за наступних обставин.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому міської Ради депутатів трудящих №79 від 23.03.1977 року ОСОБА_1 було надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва жилого будинку на праві приватної власності загальною площею 600 м2 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено договором від 26.07.1977 року, укладеним між виконкомом Тростянецької міськради та ОСОБА_1 (а.с.7, 35-37).
Право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1, зареєстроване за позивачем ОСОБА_1 17.01.2005 року на підставі договору про право забудови, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійснене КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.8).
Згідно з копією будинкової книги на домоволодіння по АДРЕСА_1, - у вказаному будинку, окрім позивача, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з 14.01.2005 року (а.с.9-10).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка товаришує із дочкою позивача ОСОБА_4 та сестри відповідача, показала, що вона часто буває за адресою проживання подруги та позивача по АДРЕСА_1, та за п'ять останніх років вона жодного разу не бачила там відповідача, який не спілкується із рідними навіть через будь-які засоби зв'язку. Будь-яких речей за місцем реєстрації відповідача не має.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що відповідач є її рідним братом, а позивач - її матір'ю. П'ятнадцять років назад ОСОБА_2 виїздив до Росії на заробітки, а років з десять одружився вдруге, та створив іншу сім'ї, з того часу проживає у Росії постійно, адреса його проживання їй не відома. У своїх справах на Україну він приїздив п'ять років назад.
Свідок ОСОБА_5 у суді показала, що вона є двоюрідною сестрою відповідача та з часу виїзду ОСОБА_2 до Росії підтримувала із ним зв'язок, однак протягом останнього року вона із братом не спілкувалась, останнє відоме їй місце проживання брата - у м.Красноярськ РФ, у м.Тростянці Сумської області ОСОБА_2 останній раз був орієнтовно у 2010 чи 2011 роках, коли приїздив зі своєю дружиною. У відповідача у м.Тростянець є власний будинок по АДРЕСА_2, який йому дістався у спадок від батька, та він надавав довіреність сусідам на оформлення вказаного будинку.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч.1 ст.156 Житлового Кодексу УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно до ч.4 ст.156 Житлового Кодексу УРСР до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. До членів сім'ї належать дружина, їх діти, батьки, також можуть бути визнані членами сім'ї інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК УРСР).
Отже, в судовому засіданні встановлено, що права позивача, як власника будинку, були порушені відповідачем, який вибув з місця проживання, однак не знявся з реєстрації. Відповідач понад строки, встановлені ст.405 ЦК України за місцем своєї реєстрації не проживає. Оскільки будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, належним позивачці, підлягає задоволенню.
Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 487,20 грн. на користь позивача (а.с.2), відповідно до ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд -
позов задоволено повністю
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом в будинку АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. у відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.С. Линник