У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності на 1/4 частину квартири, визнання права власності на цю частину квартири за позивачем, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2014 року він є власником ѕ частин трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 77,40 кв. м., які успадкував після смерті свого батька ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про право власності від 30 вересня 2008 року вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями якої є ОСОБА_8, ОСОБА_9 Останні прийняли спадщину у вигляді 1/8 частини квартири за кожним.

Вказує, що між ним та ОСОБА_8, ОСОБА_9 не досягнуто згоди щодо можливого спільного використання або поділу спадкового майна, внаслідок чого він не може реалізувати свої права як власника квартири.

Згідно договору дарування від 9 липня 2015 року власником ј частини квартири АДРЕСА_1 став ОСОБА_5

Уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_4 просив припинити право власності ОСОБА_5 на ј частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ним, ОСОБА_4, право власності на цю частину квартири; стягнути з нього на користь ОСОБА_5 227 518 грн. в рахунок вартості цієї частки у квартирі, які внесені ним на депозитний рахунок суду.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 2 липня 2014 року, у справі № 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 виходячи із того, що припинення права власності відповідача на частку у спірній квартирі завдасть йому істотної шкоди; частка ОСОБА_5 у цій квартирі є значною, спірна квартира є неподільною, а також позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Разом із цим суди врахували заперечення відповідача щодо того, що 1/4 частка спірної квартири є його єдиною власністю і користуючись цією часткою він буде мати можливість повноцінно проживати у м. Чернівці, а тому припинення його права на цю частку завдасть йому істотної шкоди.

Такий висновок судів ґрунтується на встановлених у справі обставинах та доказах, якими вони підтверджені, а також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 2 липня 2014 року, у справі № 6-68цс14.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: