Справа № 505/5008/15-ц
Провадження № 2/505/2221/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14.12.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Котовську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно,

ВСТАНОВ И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 20.10.2015 року в суд з цим позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 58/100 частини будинку по вул.Героїв,1, в м.Котовську Одеської області після діда ОСОБА_3, який помер 13.03.2013 року.

Підставою цьому вказував те, що 13 березня 2013 року помер його дід по лінії батька ОСОБА_4, який на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 58/100 частин житлового будинку по вул. Героїв, 1, в м. Котовську Одеської області, які належали померлому на праві приватної власності договору купівлі-продажу від 31 грудня 1968 року.

В передбачений законом шестимісячний строк він і його рідний брат ОСОБА_2 подали заяву про прийняття спадщини в Котовську нотаріальну контору. Інших спадкоємців не має, оскільки єдиний син діда, тобто їх батько ОСОБА_5, помер у 2012 році.

Згодом вони дізналися, що у діда крім будинку були заощадження у вигляді грошей у сумі 50 000 гривень. Тому вирішили розділити спадкове майно. Відповідач отримав гроші, а він отримав 58/100 частин житлового будинку по вул. Героїв, 1 в м. Котовську.

3 2013 року він проживає в спадковому будинку, оплачує комунальні послуги та утримує його. У зв'язку з необхідністю зареєструвати своє місце проживання у спадковому будинку, він, позивач, вирішив оформити документи на будинок. У вересні 2015 року звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, але отримав відмову в зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу був втрачений.

Тоді звернувся в КП «Інвентарізатор» для отримання дубліката договору купівлі-продажу від 31. 12. 1968 р., але теж отримав відмову оскільки відповідно до п. 10 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17. 10. 2013 року., «Заявник під час подання заяви на реєстрацію права власності особисто пред'являє органові державної реєстрації документ, що посвідчує його особу». Тому йому видали лише копію цього договору купівлі продажу. Однак нотаріус без оригіналу документу не може видати йому свідоцтво про право на спадщину.

Ситуація, що склалася, змушує його звертатися до суду з цим позовом.

Надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позов підтримав у повному обсязі і не заперечував у заочному рішенні у справі.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який поживає у АДРЕСА_1, судове засідання не зявився, але надав заяву про визнання цього позову.

У звязку із відсутністю у судовому засіданні сторін справу розглянуто за наявними у справі письмовими доказами в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім визнання сторонами обставин цієї справи, ці обставини підвтерджуються письмовими доказамиис прави.

Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2013 року у м.Котовську Одеської області у віці 85 років помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №336125 від 14.03.2004 року).

Після його смерті відкрилась спадщини на 58/100 частин житлового будинку по вул. Героїв, 1, в м. Котовську Одеської області, які належали померлому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 31 грудня 1968 року посвідченого Котовською державною нотаріальною конторою за р.№3677, і зареєстрованого в Котовському БТІ 21.01.1969 року за р.№4020 кн. 85 стр. 99.

Як вбачається із Технічного паспорту на цей будинок, який виготовлено Комунальним підприємством «Інвентаризатор» 02.10.2013 року на імя ОСОБА_4 (58/100) і ОСОБА_6 (42/100) в натурі є: цілий житловий будинок загальною площею 90, 8 кв. м., в тому числі житловою 43, 0 кв. м., позначеного в плані літ. «А» прибудови літ. «а, А1», літні кухні літ. «Б, С», ґанок літ. «с-1», навіси літ. «Д, Н, Ч» гараж літ. «X», сараї літ. «Ж, К» , вбиральні літ. «З, Р», вимощення І, колодязі питні - II, III, огорожа №№1, 4-7, воріт №№2-3. Площа прибудинкової земельної ділянки згідно рішення міськвиконкому №2 від 05.01.1955 р. визначена у розмірі 830 кв.м.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулись до нотаріуса ОСОБА_1 (12.09.2013 оку) і ОСОБА_2 (18.03.2013 року), які є спадкоємцями в порядку представлення, оскільки їх батько і син спадкодавця ОСОБА_5 помер 03.02.2013 року.

Згідно положень ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Отже, сторони, як належні спадкоємці, фактично здійснили розподіл між собою спадщини діда, виділивши у власність позивача саме 58/10 частини спадкового будинку, що підтверджується визнанням цього позову відповідачем. Разом з цим відсутність у позивача можливості надати нотаріусу належні оригіналів документів на спадковий будинок, позбавляє його права на оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати документа, що підтверджує право власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Враховуючи досліджені судом обставини справи, а також беручи до уваги визнання відповідачем ОСОБА_2 позову в частині спадкового будинку, суд вважає за можливе задовольнити цей позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392,1216,1218, 1220, 1222, 1261,1266, 1269 ЦК України, суд заочно, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 58/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами по вул.Героїв,1 в м.Котовську Одеської області, в порядку спадкування за законом після діда ОСОБА_3, який помер 13.03.2013 року.

Рішення суду набирає законної сили у порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я-