Справа № 314/969/14-ц
Провадження № 2/314/19/2015
У Х В А Л А

іменем України

28 липня 2015 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

-головуючого судді - Надворної О.С.

-при секретарі Якубовській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування жилого будинку № 7 по вул. Українська у м. Вільнянську Запорізької області, укладеного 23.05.13 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та зареєстрованого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 300.

Ухвалою суду від 19.11.2014 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_6 у справі було призначено судово-психіатричну експертизу (посмертну), проведення якої доручено судовим експертам Комунальної установи Запорізької обласної ради «Обласна психіатрична лікарня»

09.02.15 комісією експертів КУ «ОКПЛ» ЗОР складено Акт судово-психіатричного експерта № 78 (далі Акт експертизи), згідно якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період укладення договору дарування 23.05.2013 р. виявляла ознаки психічного розладу у вигляді сосудістої деменції. За висновками вказаної експертизи, ступінь психічного розладу є такою, що ОСОБА_5 в період укладання договору дарування 23.05.2013 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; відповісти, коли зявився зазначений психічний розлад не надається можливим в звязку з відсутністю постійного нагляду і опису психічного стану ОСОБА_5 в наданій медичній документації.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7 заявлене клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи (за матеріалами справи), на вирішення якої вона прохає суд поставити наступні питання: чи страждала ОСОБА_5 на момент підписання договору дарування психічним розладом; чи була здатна ОСОБА_5 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час підписання договору дарування.

Відповідач ОСОБА_3 та інші представники, які представляють інтереси останньої, - в судове засідання не зявились.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6 проти проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи (за матеріалами справи) заперечують. При цьому, представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 долучені до матеріалів справи письмові заперечення проти задоволення заявленого клопотання.

Третя особа приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримала, вважає його обґрунтованим. Зі свого боку також вважає

висновки проведеної у справі судово-психіатричної експертизи неправильними, вважає, що виявлений у ОСОБА_5 діагноз «сосудіста деменція» близький за ознаками до діагнозу «депресія», а в цьому разі для його лікування достатньо було призначення заспокійливих препаратів, а отже лікарі, на її думку, могли просто помилитися. Також вважає, що виявлений у ОСОБА_5 «інфаркт міокардо» ніяким чином не пов'язаний з хворобливим станом її психіки, вважає, що на психічний розлад впливають хвороби голови, а не серця. Також зазначає, що експертами при проведенні експертизи не був взятий до уваги емоційний стан ОСОБА_5 Отже, на думку приватного нотаріуса, наявні підстави для призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у справі.

Вислухавши думку учасників процесу з приводу заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування заявленого клопотання в останньому вказується на такі обставини (в узагальненому вигляді):

- Не дивлячись на те, що згідно Акту експертизи з наданої медичної документації неможливо встановити час появи психічного розладу, проте експертам вистачило вісім аркушів медичної документації для виявлення ознак психічного розладу та вони не скористались своїм правом на отримання додаткових матеріалів;

- Експерти послались в акті на документи, які відсутні в матеріалах справи: щоденниковий запис психіатра та амбулаторну карту померлою з усією історією хвороби;

- Під час експертного дослідження експерти прийняли до уваги виключно показання свідків, які свідчили на користь наданого висновку та не прийняли до уваги покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка пояснила, що станом на 29.05.13 під час огляду нею як лікарем-психіатром Вільнянської ЦРЛ ОСОБА_5 соціально небезпечних тенденцій не виявляла, ОСОБА_10 (дільничного лікаря), яка пояснила, що до квітня 2013 року ОСОБА_5 була завжди адекватною, а 29.05.13 стала вже неадекватною;

- Експертами не відображено в Акті, що стало причиною психічного розладу ОСОБА_5;

- В основу Акту покладені припущення, а не факти;

- При складенні Акту не були враховані відомості, що містяться у Виписці з амбулаторної картки ОСОБА_5, яка велась у Керченській лікарні з 03.06.13 по 05.07.13.

Аналізуючи доводи, викладені у заявленому клопотанні, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 18 Акту експертами для експертного дослідження були отримані матеріали цивільної справи № 314/969/14-ц у 2 томах (1 том на 250 аркушах, 2 том на 50 аркушах), медична документація (амбулаторна карта Вільнянської ЦРЛ на 8 аркушах, вшита у матеріали справи копія амбулаторної карти Вільнянської ЦРЛ), що відповідає ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.11.14 у даній справі, відповідно до якої для проведення експертизи до експертної установи були направлені матеріали цивільної справи № 314/969/14-ц у повному обсязі, включаючи виписку з амбулаторної карти ОСОБА_5 (а.с. 50), ксерокопію амбулаторної карти (а.с. 136 155), заведену лікарем-психіатром медичну карту ОСОБА_5Р, яка була додана окремо.

Експерт ОСОБА_11 під час дослідження висновку експерта в порядку ст. 189 ЦПК України в судовому засіданні пояснила, що комісією експертів досліджувалась як амбулаторна карта ОСОБА_5, яка велась лікарями Вільнянської ЦРЛ (у копії), так і оригінал амбулаторної карти ОСОБА_5, яка велась окремо лікарем-психіатром Вільнянської ЦРЛ ОСОБА_9: перша була вшита у матеріали справи, друга була надана окремо разом з ухвалою про призначення експертизи та іншими матеріалами цивільної справи. Щоденниковий запис лікаря-психіатра не складається у вигляді окремого документу, а є складовою частиною амбулаторної карти, складеної лікарем-психіатром під час відвідування пацієнта. Для однозначних висновків, що викладені в Акті, наданих матеріалів було достатньо.

Таким чином, доводи клопотання про те, що експертам були надані матеріали у недостатньому обсязі та ними використані матеріали, що не долучались до справи, не відповідають дійсності.

Крім того експерт ОСОБА_11 пояснила, що виникнення у ОСОБА_5 деменції як деструктивно-органічного ураження головного мозку є наслідком вікових захворювань, викликаних ураженням судин (високі цифри артеріального тиску, перенесений інфаркт міокарда, серцева недостатність, варикозне розширення він нижніх кінцівок, трофічні язви, церебральний атеросклероз). При цьому, при деменції вияв соціально небезпечних тенденцій не обов»язковим. Деменція розвивається поступово, постійно та має незворотній характер. Враховуючи медичні знання про закономірності перебігу деменції, показання осіб у даній справі та відомості, що містяться у медичній документації (в тому числі відсутність неврологічної симптоматики гострої патології), можливо беззаперечно стверджувати, що до 29.05.13 (час огляду лікарем-психіатром) деменція у ОСОБА_5 до ступеню, коли вона вже не могла усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними, була розвинута вже не один місяць. Лікар-терапевт, який вів ОСОБА_5, а тим більше особи, які не є лікарями, могли не розпізнати деменцію, тим більше яка гостро не проявляється, а встановлення таких психічних станів як адекватність та неадекватність є компетенцію виключно лікаря - психіатра. Поняття «Виявляє ознаки психічного розладу» та «Страждає на психічний розлад» є ідентичними.

ОСОБА_8 в якості свідка судом не допитувалась. Щодо посилань представника відповідача на те, що при проведенні експертизи експертами нібито не були взяті до уваги покази всіх допитаних у справі свідків, то експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що при проведенні судово-психіатричної експертизи експертами досліджувались та приймались до уваги пояснення всіх учасників процесу, проте в тексті самого Акту експертизи вони не переписували всі ці свідчення, а посилались на них лише в тій частині, що підтверджує прийнятий комісією висновок.

ОСОБА_8 в якості свідка судом взагалі не допитувалась.

Таким чином, доводи клопотання про те, що експертами в Акті не враховані покази свідків, про відсутність в Акті зазначення причини виникнення психічного розладу, про покладення в основу Акту припущень, а не фактів, - суперечать матеріалам справи.

Відомості про стан здоров»я ОСОБА_5 під час її перебування у м. Керч, що містяться у Виписці з амбулаторної картки ОСОБА_5, яка велась у Керченській лікарні, не спростовують висновок експертизи, оскільки і у даному документі міститься зазначення на наявність у ОСОБА_5 церебрального атеросклерозу, когнітивних порушень, відсутність до здатності до самостійного самообслуговування. Крім того, як в самому клопотанні, так і в поясненнях представника відповідача під час його оголошення у судовому засіданні не зазначається, в чому відомості, що містяться у Виписці суперечать висновкам експертів, що містяться в Акті.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України повторна експертиза може бути призначена лише в одному з трьох випадків: якщо висновок експерта є необґрунтованим, якщо висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи, якщо висновок експерта викликає сумніви в його правильності.

За своєю формою, структурою та змістом Акт відповідає вимогам Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 100/о «Акт судово-психіатричного експерта № __», затвердженої Міністерством охорони здоров»я України від 29.05.13 № 435, та Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.10.01 № 397.

Згідно розяснень, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», в ухвалі про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Щодо доводів, які були висловлені на підтримку вищезазначеного клопотання третьою особою - приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_4, то суд також не приймає їх як обєктивні, оскільки остання не є спеціалістом в області медицини і відповідно не може тлумачити симптоми та прояви хворобливого стану особи.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для визнання висновків судових експертів-психіатрів, викладених в Акті судово-психіатричного експерта від 09.02.15 № 78, такими, що є необґрунтованими, чи суперечать іншим матеріалам справи, або викликають сумніви в їх правильності.

Таким чином, у задоволенні заявленого клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи за матеріалами справи необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи за матеріалами справи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Надворна

28.07.2015