233 № 233/2812/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
21 жовтня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінов О.С.
при секретарі Поварніциній А.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про витребування майна із чужого незаконного володіння», -
18.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Із позову вбачається, що 11.10.2011 року позивачка придбала в кредит автомобіль ВАЗ 211040, кузов: НОМЕР_1 , який був зареєстрований за позивачкою реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідач ОСОБА_2 перебував на той час у зареєстрованому шлюбі із донькою позивачки і керував автомобілем із згоди позивачки. Але рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 26 вересня 2013 року шлюб між донькою позивачки та відповідачем був розірваний після чого позивачка просила відповідача повернути автомобіль та технічний паспорт на нього. Однак вимоги позивача відповідач відмовився повернути автомобіль та став його переховувати. Просить винести рішення, яким витребувати у відповідача ОСОБА_2 належний їй автомобіль ВАЗ 211040, кузов: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та передати автомобіль позивачці. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином та не надав до суду заяви про відкладення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений i вiд якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на пiдставi наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п.2 статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч.2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.
Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Позивач просить суд витребувати спірне майно у відповідача, посилаючись в якості правової підстави своїх позовних вимог на статтю 387 ЦК України.
Зазначеною нормою ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, позивачем заявлено віндикаційний позов - позов не володіючого власника до незаконно володіючого не власника з метою відновлення порушеного володіння річчю шляхом вилучення її у натурі.
Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин щодо спірного майна.
Пунктами 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Відповідно до ст. 387 ЦК України та частини 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбаченим процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
У відповідності до ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 доведено своє право власності на спірний автомобіль, який знаходиться у володінні відповідача ОСОБА_2 та в судовому засіданні знайшло своє підтвердження і незаконність володіння відповідачем цим майном.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 незаконно, без відповідної правової підстави утримує автомобіль, що належить ОСОБА_1 , порушуючи тим самим права позивача, як власника вказаного майна, тому позовні вимоги до ОСОБА_2 є обґрунтованими та доведеними.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору, які були понесені позивачем при звернені до суду (а.с. 1).
На підставі ст.ст. 316, 317, 386, 387, 400, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, пунктів 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 15, 60, 212 -215, 217, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про витребування майна із чужого незаконного володіння» - задовольнити.
Витребувати у ОСОБА_2 , транспортний засіб, а саме: автомобіль ВАЗ 211040, кузов: НОМЕР_1 , який був зареєстрований за позивачкою реєстраційний номер НОМЕР_2 , зобов`язавши ОСОБА_2 передати автомобіль ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: