"19" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бондаревій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Олена Юріївна, Головне управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом,-
Позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, який був її рідним дядьком. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належала йому на праві приватної власності. Єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1 Правовстановлюючий документ на спірну квартиру був втрачений, тому просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8).
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_4 заповів все своє майно ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 16 січня 1997 року (а.с.20).

З копії спадкової справи № 36/2014 вбачається, що інших спадкоємців, окрім ОСОБА_1, у померлого ОСОБА_4 немає.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Звернувшись до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 позивач отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 15 грудня 2014 року вбачається, спірна квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі довідки, виданої ЖБК «ЖБК №3» 02.07.1992 р., №183, зареєстрованої КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 30.10.1992 р., в книзі 53 за реєстровим № 531 (а.с.19).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач в судове засідання не надав своїх заперечень або пояснень по справі, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за заповітом його спадкоємиці - ОСОБА_1, якиа у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.

Оскільки, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, якому належала квартира АДРЕСА_1, позивач немає можливості в інший спосіб захистити свої права, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 1217, 1261, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 131, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Олена Юріївна, Головне управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. О. Яровенко