Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4027/15-ц
Провадження № 2-з/553/22/2015
У Х В А Л А

Іменем України

17.11.2015м. Полтава

Ленінський районний суду м. Полтави в складі:

Головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Босяк К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення строків позовної давності щодо поділу спільного майна подружжя, починаючи облікування строку з жовтня 2015 року та визнання автомобіля НОМЕР_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання ? частини права власності на автомобіль НОМЕР_2 за ОСОБА_1.

05 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на рухоме майно, а саме автомобіль НОМЕР_2, який був придбаний за час шлюбу з ОСОБА_3, яким за час перебування у шлюбу заявниця разом з відповідачем користувалась та оголосити його в розшук, але приймаючи до уваги той факт, що з жовтня 2015 року відповідач в добровільному порядку відмовив останній у користуванні даним автомобілем. Тому, зважаючи на дані обставини, звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, оскільки відповідач може здійснити відчуження належного їм майна з метою уникнення цивільно правової відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у

справі.

Суд,дослідивши матеріали справи, вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: автомобіль НОМЕР_2, що зареєстрований за ОСОБА_2, такою що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

ОСОБА_1 у поданій до суду заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на рухоме майно а саме: автомобіль НОМЕР_2, що зареєстрований за ОСОБА_2, оскільки даний транспортний засіб є предметом спору про поділ спільного майна набутого за час перебування у шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджуючи, що останній може незаконно розпорядитися належним їм на праві спільної власності майном з метою уникнення в подальшому цивільно правової відповідальності, що в подальшому може призвести до неможливості виконання рішення по справі.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Також ч. 3 ст.151 УПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Все вищезазначене надає суду підстави припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що орієнтовна вартість майна, вказана у заяві та належного відповідачам, не перевищує ціну позову суд приходить до висновку щодо накладення арешту на майно зазначене в даній заяві.

Також, суд враховує принцип співмірності та приходить до висновку, що необхідно накласти арешт та заборонити відчуження на рухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2.

В іншій частині заява про забезпечення позову в частині зобовязання органів ДАІ оголосити в розшук та затримати автомобіль НОМЕР_3, задоволенню не підлягає в звязку з відсутністю такого виду забезпечення позову передбаченого ст. 152 ЦПК України.

Таким чином, вимоги заявника щодо забезпечення позову є законними та обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме майно: автомобіль марки а саме: автомобіль НОМЕР_2, що зареєстрований за ОСОБА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Копію ухвали для виконання в частині накладення арешту на рухоме майно направити до Відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Полтава та Полтавського району.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити за безпідставністю.

Копію ухвали суду після її виконання направити ОСОБА_2.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

уддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4