УХВАЛА

іменем україни

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 26 жовтня 2014 року останній користуючись на підставі довіреності автомобілем марки BMW 7401, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, о 3 годині 51 хв скористався послугами приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» (далі - ПП «ОККО-Нафтопродукт» автозаправочної станції № ІФ22 (далі - АЗС), що знаходиться по вул. Чернівецькій, 3 у с. Остриця Новоселицього району Чернівецької області та заправив автомобіль пальним марки «А-95 пульс» на суму 1 231 грн з бензоколонки № 2 указаної АЗС. Після заправки, проїхавши 500 метрів, двигун автомобіля раптово припинив свою роботу й запуск двигуна та подальший рух автомобіля стали неможливими, оскільки працівники АЗС у бензобак автомобіля замість бензину указаної марки, заправили дизельне пальне марки «Євро5-ВО ТМ Pulls».

Ураховуючи зазначене, позивачі просили у рахунок відшкодування матеріальних збитків стягнути 12 019 грн, які складаються з витрат на діагностику та ремонт автомобіля, заміну автозапчастин та оплати послуг евакуатора й 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок пошкодження автомобіля та неможливості його використання.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 8 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 серпня 2015 року, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПП «ОККО-Нафтопродукт» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування матеріальних збитків 10 388 грн 86 коп. Стягнуто з ПП «ОККО-Нафтопродукт» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПП «ОККО-Нафтопродукт», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що унаслідок дій працівників АЗС ПП «ОККО-Нафтопродукт», ОСОБА_3, який отримував послугу, завдано матеріальну шкоду у розмірі понесених витрат на діагностику, ремонт автомобіля та витрат на послуги евакуатора, а власнику автомобіля ОСОБА_4 моральну шкоду унаслідок протиправної поведінки відповідача, яка визначена з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2014 року ОСОБА_3, користуючись на підставі довіреності автомобілем марки BMW 7401, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, о 3 годині 51 хв скористався послугами ПП «ОККО-Нафтопродукт», що знаходиться по вул. Чернівецькій, 3 у с. Остриця Новоселицького району Чернівецької області та заправив автомобіль пальним марки «А-95 пульс» на суму 1 231 грн з бензоколонки №2 указаної АЗС. Після заправки, проїхавши 500 метрів, двигун автомобіля раптово припинив свою роботу й запуск двигуна та подальший рух автомобіля стали неможливими.

Задовольняючи позов, суди не звернули уваги на таке.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що на споживача покладається обов'язок довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції і наявність причинно-наслідкового зв'язку між такими шкодою та дефектом.

Виробник (виконавець, продавець) звільняється від відповідальності, якщо доведе, що: шкоду завдано з вини самого споживача внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування продукції або дії непереборної сили; не вводив продукцію в обіг; дефект у продукції виник внаслідок додержання виробником вимог законодавства або виконання обов'язкових для нього приписів органів державної влади (п. 5 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 № 1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які, зокрема, визначають порядок роздрібної торгівлі бензином, дизельним пальним, гасом, маслами, мастилами (далі - Правила).

Згідно з п. 11 Правил шкода, завдана життю, здоров'ю споживача або його майну внаслідок використання нафтопродуктів неналежної якості, підлягає відшкодуванню суб'єктом господарювання в повному обсязі та в порядку, установленому законодавством.

Відповідно пп. 34, 35 Правил заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри).

Заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди вважали доведеними факт завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди унаслідок дій працівників відповідача.

Разом з тим, згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивачі зобов'язані довести правомірність дій саме працівників відповідача, причинний зв'язок між цими діями та завданням шкоди. Проте висновки судів ґрунтуються на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто ця стаття регулюєделіктні відносини.

Наведені судами в обґрунтування висновків про відшкодування моральної шкоди правові підстави, передбачені ст. ст. 23, 1167 ЦК України, які регулює позадоговірні (деліктні) відносини та норми Закону України «Про захист прав споживачів», які стосуються отримання послуг, продукції неналежної якості після купівлі товару (бензину) є різними за правовим регулюванням відносин.

Стаття 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.

Згідно з ч. 4 ст. 10, пп. 1, 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти здійсненню їхніх прав, а також уточнити позовні вимоги та вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі згідно з процедурою, передбаченою ст. 33 ЦПК України.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову та доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що позивачем не доведено, що саме в автомобіль позивачів було заправлено з використанням карти Фішка, зареєстрованої на ім'я ОСОБА_3 дизельним пальним на указану у фіскальному чеку суму, а не у в металеву каністру чи інший автомобіль, не надано доказів про те, що саме працівниками АЗСПП «ОККО-Нафтопродукт» здійснено заправку автомобіля позивачів дизельним пальним, та доказів на підтвердження обставин про те, що витрати на послуги евакуатора були пов'язані з евакуацією автомобіль позивачів з АЗС відповідача.

При цьому звертали увагу на п. 35 Правил, які допускають заправку автомобіля водієм самостійно під наглядом оператора.

Посилання судами на ст. ст. 3, 5, 6, 8, 14 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, є помилковим, оскільки зазначені норми зобов'язують (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості, надати інформацію про цю продукцію, та право споживача на вимагати серед іншого усунення недоліків товару, відшкодування витрат на усунення недоліків товару, а не встановлюють підстави для задоволення вимог про відшкодування шкоди, заподіяної унаслідок дій працівників АЗС, як зазначено у висновках судів, та не пов'язано з відпуском ними споживачеві продукції належної якості, оскільки позивачі не посилались на отримання ними у відповідача продукту неналежної якості.

Ураховуючи, що судами не встановлені фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 8 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко