Провадження № 2/752/154/15
09.02.2015 року Голосіївський районний суд м.Києва у складі судді Калініченко Л.С., при секретарі Хмарук Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» про повернення авансу та відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» про повернення авансу та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 03.10.2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» укладено договір №03/0245 (Договір) на виконання землевпорядних та проектно-вишукувальних робіт з розроблення проектної документації щодо земельної ділянки, яка розташована в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району.
Згідно з указаним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» як виконавець договору зобов'язалося у строк з 03.10.2011 року до 03.04.2012 року виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проектної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а ОСОБА_1 як замовник повинен був прийняти та оплатити виконані роботи.
Як вказує позивач, на виконання п.1.1 Договору та в порядку, встановленому п.2.3 Договору, ним сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» 8000 гривень на умовах попередньої оплати робіт.
Суму завданої моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що вимушений був неодноразово їздити на прийом до посадових осіб відповідача з метою врегулювання договірних відносин, перебував у нервовому напруженні у зв'язку з цим та необхідністю вирішення питання своєї відсутності на роботі для вирішення зазначених питань, погіршенням відносин у сім'ї у зв'язку з неможливістю вирішити питання із земельною ділянкою, матеріальними проблемами, оскільки він, маючи заробітну плату у розмірі 3500 гривень, вимушений був сплатити кошти за договором у сумі 8000 гривень, що поставило його у скрутне становище, та неможливістю реалізувати своє право на отримання земельної ділянки у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором.
Позивач зазначає також про те, що надіслана ним відповідачеві претензія стосовно повернення йому коштів, сплачених за договором, відповідачем залишена без уваги.
В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечував.
Відповідач не з'явився в судове засідання повторно, причини неявки суду не повідомив.
Згідно зі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.
Згідно з квитанцією від 03.10.2011 року, ОСОБА_1 сплачено авансовий платіж за договором в сумі 8000 гривень.
Згідно з довідкою від 21.08.2013 року №335/01-14, виданою Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 у червні та липні 2013 року звертався до ради з питання погодження акта встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, яка надана йому згідно з розпорядженням Обухівської РДА від 05.09.2011 року за №1037, однак у підписанні акта ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку з відведенням цієї ділянки Обухівською РДА на час звернення ОСОБА_1 іншому власнику. Також вказаною довідкою засвідчено той факт, що представники землевпорядної організації з питання підписання проектної документації щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 до сільської ради не зверталися.
Як вбачається з наданих позивачем документів, 01.07.2013 року позивачем надіслано претензію відповідачеві щодо досудового врегулювання спору. Як вказує позивач, відповіді на вказану претензію Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» йому не надало, сплаченого ним авансу не повернуло.
Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов'язанням.
За приписами ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком, встановлено ст.571 ЦК України, згідно з ч.1 якої у разі якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» своїх зобов'язань за договором від 03.10.2011 року №03/0245, укладеним між товариством та ОСОБА_1, що дає право вимагати йому повернення сплаченого за договором авансового платежу.
Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до положень ч.3 ст.23 ЦК України враховує вимоги розумності та справедливості та вважає, що позивачеві завдана моральна шкода у розмірі 500 грн., яка повинна бути відшкодована відповідачем.
Судові витрати між сторонами розподіляються відповідно до ст.88 ЦПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 29, 526, 530, 570, 571, 610 ЦК України, ст.ст. 3-5, 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 223, 224-226, 228, 292, 294 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМФОНД» про повернення авансу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя