У х в а л а

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору

та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання спадкового договору,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила розірвати між нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений 20 лютого 2014 року спадковий договір.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що між нею, її чоловіком - ОСОБА_5 та відповідачкою 20 лютого 2014 року було укладено спадковий договір, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язувалась виконувати розпорядження майнового та немайнового характеру за рахунок коштів подружжя.

Позивачка вказувала, що відповідачка після смерті ОСОБА_5, тобто з листопада 2014 року, не лише не виконує взяті на себе зобов'язання, а й морально пригнічує її, позбавила телефонного зв'язку та забрала кошти, при цьому не купує їй життєво необхідних речей та не сплачує комунальні послуги.

На підставі вищевикладеного просила задовольнити позовні вимоги.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 також звернулась до суду з позовом, у якому просила визначити їй порядок виконання спадкового договору, укладеного 20 лютого 2014 року між нею та її батьками: ОСОБА_5 та ОСОБА_3

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що після смерті батька вона не має змоги виконувати договір, оскільки ОСОБА_3 не надає доступу до квартири, яка є предметом договору, та фактично змінила місце свого постійного проживання.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 січня 2015 року вказані позовні заяви об'єднано в одне провадження.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано спадковий договір, укладений 20 лютого 2014 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори за № 2-209.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, виходили із доведеності факту невиконання ОСОБА_4 своїх обов'язків за умовами укладеного спадкового договору відносно ОСОБА_3, а також врахували недоведеність ОСОБА_3 невиконання обов'язків відповідачки за спадковим договором відносно ОСОБА_5, який за життя його не оспорював; разом з тим, враховуючи зміст спірного правочину (п. 2), яким встановлено, що у разі смерті останнього із відчужувачів ОСОБА_4 набуває право власності на майно, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3, суди дійшли висновку про розірвання вказаного договору в цілому.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 лютого 2014 року між ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за № 2-209.

Відповідно до п. 2 вказаного договору в разі смерті останнього із відчужувачів ОСОБА_4 набуває право власності на майно, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Відчужувана квартира складається з трьох кімнат загальною площею 52,77 кв. м, житловою площею 36,7 кв. м.

Згідно з п. 3 договору квартира належить у рівних частинах відчужувачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № 7258, виданого 11 грудня 1997 року Управлінням обліку та використання комунального майна м. Херсона.

Також договором визначено обов'язки ОСОБА_4 виконувати розпорядження майнового та немайнового характеру за рахунок коштів відчужувачів, а саме: спілкуватись з ними, відвідувати їх, підтримувати морально, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, забезпечувати: приготування їжі по мірі необхідності та на їх особисте прохання, прибирання квартири, прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на їх особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень, купівлю ліків, медичного обладнання за рекомендацією лікарів та забезпечувати їм надання медичної допомоги, особистого догляду у випадку захворювання, супроводження до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби, придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та на їх прохання, вирішення питань оформлення документів, що стосуються та необхідні відчужувачам, в тому числі пенсійних, у разі смерті поховати їх.

Відповідно до п. 18 договору у випадку недотримання його умов, невиконання набувачем розпоряджень відчужувачів, неможливості виконання набувачем розпоряджень відчужувачів та відмови від добровільного розірвання однією із сторін договір може бути розірваний у судовому порядку (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 листопада 2014 року серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні (а. с. 12).

Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно зі ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій, врахувавши акт обстеження квартири АДРЕСА_2 від 19 грудня 2014 року, складений комісією управління житлового господарства департаменту ЖКГ, наявність заборгованості за комунальні послуги, надані за місцем проживання відчужувачів, а також покази допитаних у судовому засіданні свідків, мотивували свої висновки тим, що ОСОБА_4 з листопада 2014 року належним чином не виконувала зобов'язання за спадковим договором саме стосовно ОСОБА_3

При цьому судами попередніх інстанцій також зазначено про недоведеність факту невиконання відповідачкою обов'язків за спадковим договором відносно ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та за життя вказаний договір не оскаржував, та після смерті якого ОСОБА_4 здійснила організаційні заходи щодо його поховання і понесла витрати на це.

Відповідно до ч. 5 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача, інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що, ухвалюючи рішення про розірвання спадкового договору в цілому, суди на зазначені вимоги закону уваги не звернули та не врахували, що невиконання набувачем умов спадкового договору є підставою для його розірвання лише за вимогою відчужувача, а тому спірний договір є виконаним в частині відчужувача ОСОБА_5, оскільки останній на момент звернення до суду ОСОБА_3 помер і за життя його не оспорював, у зв'язку із чим заявлені позивачкою вимоги про розірвання спадкового договору подружжя підлягають розгляду лише в частині домовленості ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За таких обставин ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана