Справа № 463/6430/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/3437/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: відповідача ОСОБА_2, його представника

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 31.03.2012 року №002-13524-310312 в розмірі 25630 гривень 00 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням принципів змагальності та диспозитивності. Покликається на те, що його відсутність при вирішенні даної справи в суді першої інстанції була зумовлена амбулаторним лікуванням в медичному закладі, що не дало йому змоги прибути в судове засідання 29.10.2014 року та подати відповідні докази і пояснення, що суттєво вплинуло б на прийняття рішення суду, внаслідок чого він не зміг реалізувати при розгляді справи його права, передбачені ст.ст. 10, 27, 30, 60 ЦПК України.

Просить «ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.03.2015 року скасувати, переглянути заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29.10.2014 рокута прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовити».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2012 року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_2 укладено договір №002-13524-310312 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки.

Відповідно до п.1.2 укладеного договору позивач відкриває відповідачеві поточний рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті - гривні, випускає та надає в користування йому платіжну картку, здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладеному в тарифному пакеті ОСОБА_4, що міститься в додатку №1 до цього договору (надалі тарифи) та згідно з умовами цього договору, умовами надання картки і Правил.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 14500 грн.

Згідно п.3.6 договору №002-13524-310312 клієнт картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах.

За клопотанням ОСОБА_2 рішенням більшості голосів Комітету з розгляду звернень клієнтів банку, враховуючи його складне матеріальне становище, відповідачу було призупинено нарахування штрафних санкцій по договору №002-13524-310312 від 31.03.2012 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.37, 97).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки ОСОБА_2 порушив взяті на себе згідно договору №002-13524-310312 від 31.03.2012 року зобовязання, то згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 09.04.2014 року заборгованість за договором становить 25630 грн., з яких 4887,50 грн. - тіло кредиту, 9570 грн. - прострочене тіло кредиту, 11172,50 грн. - заборгованість по комісіях.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про достатність правових підстав для задоволення позову.

Розгляд справи у відсутності відповідача не вплинув на законність та обґрунтованість судового рішення, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: