У Х В А Л А

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року, клопотання про поновлення строку для подання вказаної заяви у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

30 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 57 СК України, пунктів 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року і 22 квітня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Водночас, ОСОБА_4 порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала касаційного суду отримана нею після спливу тримісячного строку, передбаченого статтею 356 ЦПК України, оскільки весь цей час вона перебувала за кордоном на лікуванні, а тому не мала можливості оскаржити ухвалу суду касаційної інстанції від 8 липня 2015 року.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що воно не підлягає задоволенню, оскільки наведені доводи щодо пропуску строку для подання заяви не можна визнати поважними з огляду на те, що заявниця двічі зверталася до Верховного Суду України з відповідними заявами, до яких залучала оскаржувану ухвалу суду касаційної інстанції, та, крім цього, відповідних доказів, які б свідчили про її лікування за кордоном також не надала.

Ураховуючи наведене, доводи заявниці щодо причин пропуску строку для подання заяви про перегляд судових рішень не можна вважати поважними.

Відповідно до положень статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Оскільки ОСОБА_4 заява про перегляд судових рішень подана після спливу тримісячного строку, передбаченого статтею 356 ЦПК України, з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення і з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав перегляду, встановлених статтею 355 ЦПК України; наведені доводи заявниці про причини пропуску процесуального строку не є поважними, а тому за положеннями статті 72 ЦПК України вказану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтею 72, частиною першою статті 356 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд вищезазначеного судового рішення залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко