Провадження № 2/520/1681/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання Монастирська Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк», третя особа Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача,
До судового засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не зявились, сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили.
За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд допускає заочний розгляд справи.
При досліджені матеріалів справи, судом встановлені наступні обставини.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 01.08.2014 у цивільній справі № 520/5977/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фінростбанк» про захист прав споживача, встановлено, що 05 грудня 2012 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 11822-Д з щомісячною виплатою відсотків, які нараховуються на суму первинного внеску з розрахунку 10 % річних та датою повернення 05.06.2014.

ОСОБА_1 перерахував на користь ПАТ «Фінростбанк» - 2 200 (дві тисячі двісті) доларів США, що складало 17 584 (сімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) гривні 60 (шістдесят) копійок, що підтверджено квитанцією № TR.34182.139.1214 від 05.12.2012 року.

06 грудня 2012 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 11834-Д з щомісячною виплатою відсотків, які нараховуються на суму первинного внеску з розрахунку 10 % річних та дата повернення 06.06.2014.

Позивачем було перераховано на користь ПАТ «Фінростбанк» - 520 (п'ятсот двадцять) доларів США, що складало 4 156 (чотири тисячі сто п'ятдесят шість) гривень 36 (тридцять шість) копійок, що підтверджується квитанцією № TR.34213.82.1214 від 06.12.2012 року

15 січня 2013 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 12253-Д з щомісячною виплатою відсотків, які нараховуються на суму первинного внеску з розрахунку 24 % річних та дата повернення 15.07.2014.

Позивачем було перераховано на користь ПАТ «Фінростбанк» - 20 000 (двадцять тисяч) гривень, що підтверджується квитанцією № TR.35536.71.1214 від 15.01.2013 року

24 квітня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Фінростбанк» із заявою про виплату відсотків за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 року та № 11834-Д від 06.12.2012 року.

Оскільки позивач на вищевказане звернення відповіді не одержав, 12 травня 2014 року він повторно звернувся до ПАТ «Фінростбанк» із заявою про виплату відсотків за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 року та № 11834-Д від 06.12.2012 року.

05 червня 2014 року позивач втретє звернувся до ПАТ «Фінростбанк» із заявою про виплату вкладу у розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) доларів США та відсотків за договором № 11822-Д від 05.12.2012 року, а 06 червня 2014 року - із заявою про виплату вкладу у розмірі 520 (п'ятсот двадцять) доларів США та відсотків по даному вкладу за договором № 11834-Д від 06 грудня 2012 року.

Крім цього, 15 липня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Фінростбанк» із заявою про виплату йому вкладу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень та відсотків за даним вкладом у відповідності до договору №12253-Д.

З матеріалів дійсної цивільної справи вбачається, що у звязку із віднесенням ПАТ «Фінростбанк» до категорії неплатоспроможних, з 16 липня 2014 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, після чого з 19 серпня 2014 року банк почав виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 16.07.2014 р. включно через установи ПАТ «ІМЕКСБАНК».

10 вересня 2014 позивач через ПАТ «ІМЕКСБАНК» отримав грошові кошти та нараховані проценти в загальному розмірі 36 605 (тридцять шість тисяч шістсот пять) гривень 87 копійок за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 та № 11834-Д від 06.12.2012.

Виплативши суми вкладів та нараховані відсотки в гривні за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 та № 11834-Д від 06.12.2012, у звязку зі зростанням валютного курсу, банком завдані збитки позивачу в загальному розмірі 14892,00 грн., що підтверджується розрахунком позивача.

Рішенням суду від 01.08.2014 у цивільній справі № 520/5977/14-ц на користь позивача стягнуто 3176 доларів США за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 та № 11834-Д від 06.12.2012.

При цьому положеннями вказаних договорів передбачено, що проценти на суму первинного внесу нараховуються з розрахунку 10 % річних. Таким чином 10 % річних за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 та № 11834-Д від 06.12.2012 за період з 01.08.2014 до 19.08.2014 становить 14,79 доларів США, що також підтверджено розрахунком позивача.

Однак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 10 % річних від невиплачених процентів за договорами № 11822-Д від 05.12.2012 та № 11834-Д від 06.12.2012 у розмірі 2,73 долари США задоволенню не підлягає, оскільки за умовами пункту 1.8 зазначених Договорів проценти на суму не отриманих вкладником процентів не нараховуються.

Надалі судом встановлено, що Рішенням суду від 01.08.2014 у цивільній справі № 520/5977/14-ц на користь позивача стягнуто 21 222 (двадцять одну тисячу двісті двадцять дві) гривні за Договором № 12253-Д. На 19.08.2014 - день початку виплат коштів, борг відповідача перед позивачем за вказаним Договором складав 21 459 гривень. При цьому позивачу виплачено 20 986 гривень, згідно заяви № 937264 від 21.08.2014 через відділення ПАТ «ІМЕКСБАНК». Отже залишок боргу становить 473 гривні (21 459 20 986 = 473), а 24 проценти річних від вказаної суми за час прострочення, відповідно до розрахунків позивача, складає 48 грн.

16 січня 2014 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 17513-Д з щомісячною виплатою відсотків, які нараховуються на суму первинного внеску, що становить 20 000 гривень з розрахунку 23 % річних та датою повернення 16.07.2014.

23 січня 2014 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 17614-Д з щомісячною виплатою відсотків, які нараховуються на суму первинного внеску, що становить 10 000 гривень з розрахунку 23 % річних та датою повернення 23.07.2014.

08 квітня 2014 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено договір про строковий вклад № 18347-Д зі сплатою процентів по закінченню дії Договору, які нараховуються на суму первинного внеску, що становить 10 000 гривень з розрахунку 25 % річних та датою повернення 01.06.2014.

02 червня 2014 року між позивачем та ПАТ «Фінростбанк» було укладено Додаткову угоду до договору про строковий вклад № 18347-Д від 08.04.2014, якою було погоджено строк дії договору до 24.07.2014.

За Договорами № 17513-Д, 17614-Д та 18347-Д позивачу було виплачено 42 107,89 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки № 138 від 27.10.2014.

Проте відповідач не виплатив позивачу 23 % річних від суми двох вкладів у розмірі 30 000 за Договорами № 17513-Д та 17614-Д за час прострочення, що за розрахунками позивача становить 1909 гривень, а також 25 % річних від суми вкладу за договором № 18347-Д за час прострочення, що відповідно до розрахунку позивача складає 737 (683+54) гривень.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в розмірі 3 процентів за кожний день прострочення від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за Договорами № 11822-Д та 11834-Д в сумі 6939 доларів США, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою.

Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку.

Додатково на споживчий характер таких відносин вказує ст. 633 ЦК України, до якої відсилає ст.1058 ЦК України та надані Пленумом Верховного Суду України розяснення, що викладені у постанові №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Таким чином, правовідносини банківського вкладу мають споживчий характер, а відтак є предметом регулювання Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Як вже зазначалось вище, у звязку із віднесенням ПАТ «Фінростбанк» до категорії неплатоспроможних, з 16 липня 2014 року по 16 жовтня 2014 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Від так, розмір нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені обмежується строком до запровадження тимчасової адміністрації, тобто з 06.06.2014 по 16.07.2014 та складає 3752,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 94175,49 гривень.

Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Керуючись ст.ст. 16, 633, 1058 ЦК України; ст.ст. 3, 8, 11, 15, 130, 174, 209, 212-215, 224-233, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» про захист прав споживача, третя особа Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» на користь ОСОБА_1:

- пеню в розмірі 3 % за кожний день прострочення від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання 3126,79 доларів США за Договорами № 11822-Д і 11834-Д за час прострочення 40 днів в сумі 3752 (три тисячі сімсот пятдесят два) долари США 14 центів, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 94175 (девяносто чотири тисячі сто сімдесят пять) гривень 49 копійок;

- 14 892 (чотирнадцять тисяч вісімсот девяносто дві гривні) - в рахунок відшкодування збитків за Договорами № 11822-Д і 11834-Д;

- 10 % річних від простроченої суми боргу за Договорами № 11822-Д і 11834-Д за час прострочення в сумі 14 (чотирнадцять) доларів США 79 центів;

- 24 % річних від простроченої суми боргу 21 222 гривень за Договорами № 12253-Д з 01.08.2014 по 19.08.2014 в сумі 237 (двісті тридцять сім) гривень;

- 24 % річних від простроченої суми боргу 473 гривень за Договором № 12253-Д за час прострочення в сумі 48 (сорок вісім) гривень;

- 23 % річних від суми вкладів за Договорами № 17513-Д та 17614-Д з 16.07.2014 по 24.10.2014 в сумі 1909 (тисяча девятсот девять) гривень;

- 25 % річних від вкладу за договором № 18347-Д з 16.07.2014 по 24.07.2014 в сумі 54 (пятдесят чотири) гривні;

- 25 % річних від простроченої суми боргу 10 726 гривень за договором № 18347-Д з 24.07.2014 по 24.10.2014 в сумі 683 (шістсот вісімдесят три) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя Літвінова І. А.