Справа № 2-3520/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - Слободянюк А.К.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Будівельного управління Державного управління справами Президента України, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Будівельного управління Державного управління справами Президента України, третя особа: ОСОБА_2, просив суд, з урахуванням зменшених позовних вимог, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 15278 грн 58 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати в сумі 10559,76 грн, моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що працював у Будівельному управлінні Державного управління справами Президента України на посаді начальника відділу кадрів з 14.08.2001, а 14.10.2014 був звільнений із займаної посади відповідно до ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Однак в день звільнення відповідачем не проведено розрахунок та виплату належних сум. Позивач також зазначив, що 27.11.2014 звертався до відповідача з листом і просив провести з ним розрахунок, проте відповідач листом від 26.12.2014 повідомив, що у зв'язку із важким фінансовим положенням не в змозі сплатити заборгованість і при надходженні коштів заборгованість буде поступово погашена. Станом на 5 серпня 2015 року заборгованість по заробітній платі у сумі 19700,11 грн відповідач виплатив у повному обсязі. Відповідачем не виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 15278 грн 58 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 10559,76 грн. За період з 01.01.2015 по 26.05.2015 сума індексації збільшилась на 651,38 грн, та станом на 26.05.2015 становить 10559,76 грн. Позивач вважає, що своїми неправомірними діями, зухвалим ставленням відповідач заподіяв йому величезні моральні страждання, які оцінює в 50000 грн, оскільки в теперішній час за умови гіперінфляції та нестабільної ситуації в країні даний стан речей негативно вливає на психологічний стан і мікроклімат в родині, тому позивач змушений вживати додаткових заходів для матеріального забезпечення своєї сім'ї.

Позивач в судовому засіданні підтримав зменшені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що наказом ДП Будівельне управління Державного управління справами №55/ВК від 14.08.2001 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду начальника відділу кадрів з окладом згідно штатного розпису (а.с.5).

Наказом ДП Будівельне управління Державного управління справами №46/imp від 14.10.2014 начальника відділу кадрів ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Компенсація за невикористану відпустку складає 174 календарних днів (а.с.6). Факт звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади за ст.38 КЗпП України також підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_2 (а.с.7-9).

Згідно інформаційної довідки ДП Будівельне управління Державного управління справами щодо заборгованості по заробітній платі станом на 01.11.2014 та дати погашення боргу №16-4/150 від 31.07.2015 заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 було повністю погашено 26.05.2015 (а.с.40).

Отже, судом встановлено, що погашення заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 відповідачем було здійснено 26 травня 2015 року, тобто пізніше дати звільнення.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства в зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, суд керується положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за вересень-жовтень 2014 року становить 2097 грн 07 коп., що підтверджується довідкою Будівельного управління Державного управління справами №1 від 02.02.2015 про доходи (а.с.4).

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, середньоденна заробітна плата складає 99,86 грн (2097,07 грн на 21 робочий день=99,86 грн). За період з 14.10.2014 по 26.05.2015 153 днів затримки заробітної плати, що становить 15278,58 грн (99,86 х 153 дні=15278,86).

Тобто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 15278 грн 58 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за затримку розрахунку при звільненні сума у розмірі 15278 грн 58 коп., що передбачено п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100 зі змінами.

Разом з цим, відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159, компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Виходячи з наведених положень законодавства, зважаючи на те, що відповідачем порушено терміни виплати заробітної плати позивачу, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для компенсації відповідачем на користь позивача втрати частини заробітної плати.

Згідно розрахунку суми заборгованості із заробітної плати з врахуванням індексів інфляції, наданого позивачем, станом на 26.05.2015 за період січень 2013 - травень 2015, вересень 2014 року - травень 2015 року, листопад 2014 року - травень 2015 року загалом складає 10559,76 грн.

Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку розмір компенсації втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати складає 10559,76 грн. З вказаним розрахунком суд погоджується, вважаючи, що розрахунок проведено вірно.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення компенсації втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до наступного.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України, відшкодування морального збитку працівникові провадиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Крім цього, приймаючи до уваги, що в результаті неправомірних дій відповідача щодо порушення законних трудових прав позивача, спричинено моральну шкоду, виходячи зі змісту та суті позовних вимог, характеру та обсягу фізичних та моральних страждань позивача, комплексу негативних наслідків, а саме: неможливості здійснення свого конституційного права на працю, втрати нормальних життєвих зв'язків з оточуючими, рідними, наявності невпевненості в реалізації своїх життєвих планів та інтересів, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, наданих до суду доказів щодо погіршення стану його здоров'я, суд враховуючи їх співмірність та на підставі ст.237-1 КЗпП України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Пунктом 2 ч.1 ст.367 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги позовної заяви майнового характеру у розмірі 278 грн 38 коп.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст.2-4, 10, 11, 16, 57-60, 88, 208-210, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст.116-117, 237-1, 238 КЗпП України,ст.1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999, № 13, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Будівельного управління Державного управління справами Президента України, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Будівельного управління Державного управління справами Президента України (адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 72, р/р 3236, МФО 300528, АТ «ОТП Банк», м. Київ, інд.№31407993) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 15278 грн 58 коп., компенсацію втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 10559,76 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн 00 коп, а всього 27838 (двадцять сім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 34 коп.

Стягнути з Будівельного управління Державного управління справами Президента України (адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 72, р/р 3236, МФО 300528, АТ «ОТП Банк», м. Київ, інд.№31407993) на користь держави судовий збір в розмірі 278 (двісті сімдесят вісім) грн 38 коп.

В решті позову - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні - протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя - Г.О. Козленко