Справа № 191/2088/15-ц
Провадження № 2/191/996/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та зустрічної позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Синельниківський РСГУ ДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 1974 року й по цей час його місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить ОСОБА_2 Свого житла він не має. В травні 2015 року, коли його не було вдома, відповідач замінив вхідні замки, не надавши йому від них ключі і сказав, що більше він в даному будинку проживати не буде. Таким чином відповідач виселив його з цього будинку, чим змусив його тимчасово проживати в іншому, непридатному для проживання приміщенні, де відсутнє опалення і елементарні побутові умови. Таким чином він фактично опинився на вулиці.

Просить суд примусово вселити його в житловий будинок в с. Іларіонове по вул.. Франко, 75 та зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у здійсненні ним права проживання та користування даним житловим будинком.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною зустрічною позовною заявою, обґрунтовуючи тим, що є власником житлового будинку № 75 по вул.. Франко в с. Іларіонове, в якому прописаний ОСОБА_1 Понад 5 років відповідач проживав та користувався будинком на власний розсуд. Але близько 2 років відповідач працює в м. Джанкої, де для його проживання йому була видана кімната у гуртожитку. За місцем реєстрації він зявляється раз на 3 місяці. За цей час його власність неодноразово грабували, у звязку з чим подавалися заяви до міліції. Будинок почав приходити у непридатність та почав руйнуватися. Він з відповідачем прийняли спільне рішення, що він займається ремонтом будинку та переїжджає жити до нього, а відповідач переїжджає мешкати до його батьків (до своєї рідної сестри) у відокремлену літню кухню із всіма умовами для проживання. Вже понад 2 роки він вимушений тулитися у будинку своїх батьків, де у двохкімнатному будинку проживають: його батько, мати, старший брат з дружиною та неповнолітньою донькою та він. Але, як тільки він почав займатися ремонтом будинку, відповідач став перешкоджати йому в цьому. Спочатку обманним шляхом забрав у нього ключі від будинку, потім почав перешкоджати роботі будівельників, згодом почав втручатися у все, що він робить з постійними сварками та прокльонами. А згодом подав заяву до суду про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Відповідач не є для нього членом його сімї, ні колишнім членом його сімї житлового будинку. Оскільки відповідач був зареєстрований у спірному будинку як член сімї спадкодавця, то у разі переходу права власності до спадкоємців, він втрачає право користування жилим приміщенням у будинку. Таким чином, права члена сімї власника будинку щодо користування спірним житлом, яким є відповідач, на обєкт власності є похідним від прав самого власника ОСОБА_1, яка померла 30.08.2008 року, а будинок перейшов у його власність в порядку спадкування за заповітом. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування ним та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок. а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком. Таким чином, права членів сімї власника будинку на обєкт власності є похідним від прав самого власника.

Просить суд визнати ОСОБА_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком № 75 по вул. Франко в с. Іларіонове Синельниківського району; зняти ОСОБА_1 з місця його реєстрації, який зареєстрований у даному будинку.

Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю, зустрічні позовні вимоги не визнав, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище, а також доповнив, що приблизно по 2 3 місяці знаходиться у відрядженні по роботі, про що завжди було відомо ОСОБА_2, але має намір проживати за місцем своєї реєстрації, тобто в будинку № 75 по вул.. Франко в с. Іларіонове. Коли повертався з відрядження на 2 3 дні, то до травня 2015 року проживав ІНФОРМАЦІЯ_2, займався домашнім господарством, а з травня вже проживає по вул. Леваневського, оскільки його не пускають в будинок за місцем реєстрації родичі ОСОБА_2, який пише на нього заяви, що нібито він вкрав ключі від будинку № 75. Приблизно 20 травня цього року він повернувся з відрядження на вул.. Франко, 75 та виявив, що в ньому ведуться ремонтні роботи та замінені вхідні двері і замок. Ключі від цього замку йому дав батько ОСОБА_2. На даний час в будинку № 75 по вул.. Франко проживає рідний брат ОСОБА_2 із своєю родиною, тому він не може проживати в цьому будинку. Він не розмовляв з родичами Лашка щодо свого проживання в цьому будинку, оскільки вважає, що дана розмова приведе до конфлікту. Також пояснив, що у його відсутність родичі Лашка перевезли деякі його речі на вул.. Леваневського в будинок матері ОСОБА_2, тому він вимушений проживати у неї, хоча з матірю Лашка у нього ніяких домовленостей щодо його переїзду до неї не було. Інша частина його речей залишилась в будинку по вул. Франко, 75 за місцем його реєстрації та він не має наміру їх забирати, оскільки бажає проживати в цьому будинку.

Відповідач ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 не визнав, свої зустрічні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також доповнив, що являється власником будинку № 75 по вул.. Франко в с. Іларіонове. З 2009 року на протязі пяти років ОСОБА_1 постійно проживав в його будинку, потім на протязі двох років уїжджав у відрядження. На час його відсутності будинок № 75 грабували та в ньому необхідно було робити ремонт, у звязку з чим він попросив ОСОБА_1 переїхати в будинок № 19 по вул.. Леваневського, що належить на праві власності його матері. ОСОБА_1 погодився та в травні цього року переїхав на вул. Леваневського. Деякі речі ОСОБА_1 залишились в будинку № 75 по вул.. Франко. Про відрядження ОСОБА_1 йому завжди було відомо. По технічним причинам наприкінці травня цього року в будинку № 75 по вул.. Франко були замінені вхідні двері та замок. З березня 2015 року коли ОСОБА_1 повертався з відрядження, то проживав ІНФОРМАЦІЯ_3. Зі слів його матері відомо, що у неї з ОСОБА_1 була домовленість про те, що ОСОБА_1 буде постійно проживати у неї в будинку по вул.. Леваневського, так як ОСОБА_1 часто перебуває у відрядженні та не має можливості доглядати будинок, який часто грабують. Приміщення по вул. Леваневського, де повинен проживати ОСОБА_1, є придатним, лише відсутнє газове опалення та вода.

Представник третьої особи за зустрічним позовом в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі та просив суд розглянути дану справу згідно норм чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її сином, а ОСОБА_1 її рідний брат, з яким у неї неприязні відносини. Взимку 2014 року вона доводила до відома ОСОБА_1 про пограбування будинку № 75 по вул. Франко. Про переїзд ОСОБА_1 на вул. Леваневського вона з ним не розмовляла. Їй відомо, що її син ОСОБА_4 та її чоловік пропонували ОСОБА_1 переїхати на вул.. Леваневського, та чи погодився на це ОСОБА_1, вона не знає. Вважає, що підставами для переїзду ОСОБА_1 були пограбування будинку № 75, проведення в ньому ремонту. В даному будинку проживає її старший син з родиною. На даний час ОСОБА_1 проживає по вул. Леваневського в придатному для проживання приміщенні. Зі слів її сина ОСОБА_4 відомо, що ОСОБА_1 неодноразово заходив в двір будинку № 75 по якісь свої речі, але чи заходив він в будинок їй не відомо. Чи чиняться перешкоди ОСОБА_1 для його проживання по вул.. Франко їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_2 є його сином. Проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1986 року й по цей час. Рік назад із ОСОБА_1 у нього була розмова щодо його переїзду з вул. Франко, 75 на вул. Леваневського, 19 для того, щоб його старший син переїхав проживати на ІНФОРМАЦІЯ_4. На таку пропозицію ОСОБА_1 згоди не дав. З самого народження ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. З травня цього року ОСОБА_1, повертаючись з відрядження, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки в будинку № 75 по вул. Франко ведуться ремонтні роботи. До кінця 2014 року ОСОБА_1 платив за комунальні послуги, що надаються в будинок № 75 по вул.. Франко, а потім перестав платити, так як почав виїжджати у відрядження. В проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 ніхто перешкод не чинить.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

30.08.2008 року померла ОСОБА_6. Після її смерті спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2, який 19.06.2009 року в Другій Синельниківській держнотконторі отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 75 по вул.. Франко в с. Іларіонове Синельниківського району. Дане свідоцтво 27.07.2009 року зареєстроване в Синельниківському МБТІ.

В даному будинку з 21.12.1987 року зареєстрований ОСОБА_1, що не заперечувалось сторонами та підтверджується копією його паспорту.

Згідно довідки квартального, посвідченої 12.06.2015 року секретарем Іларіонівської селищної ради, ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 без реєстрації у своєї сестри з 23 травня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.

Згідно п. 34 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. У звязку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Отже, позивач ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7 з часу народження, а проживав в ньому до травня 2015 року спочатку як член сімї попереднього власника будинку, а саме, своєї матері ОСОБА_6, померлої 30.08.2008 року, а потім як член сімї власника будинку ОСОБА_2, який є онуком померлої ОСОБА_6 Оскільки в даному будинку ОСОБА_2 почав проводити ремонтні роботи, то ОСОБА_1, повертаючись з відряджень, з травня 2015 року тимчасово проживає у своєї рідної сестри ОСОБА_3 по вул.. Леваневського, 19 с. Іларіонове, але має намір постійно проживати за місцем своєї реєстрації, де залишились деякі його особисті речі. З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він має ключі від нового замку вхідних дверей будинку № 75 по вул. Франко, що надає позивачеві можливість безперешкодно користуватися даним житловим приміщенням, в тому числі й проживати в ньому. Позивачем ОСОБА_1 суду не було надано жодного доказу, що проживання в спірному будинку родичів ОСОБА_2 є перешкодою для його проживання в ньому. Крім того, дані доводи ОСОБА_1 були спростовані показаннями свідків, з яких вбачається, що позивачеві ніхто перешкод для його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 не чинить. Також власник будинку ОСОБА_2 згідно вищезазначених норм закону має право розпоряджатися та користуватися своїм майном на власний розсуд, а саме, вселяти в свій будинок будь-яких осіб та проводити ремонтні роботи. За таких обставин доводи ОСОБА_1 про створення відповідачем ОСОБА_2 перешкод в проживанні ІНФОРМАЦІЯ_8 с. Іларіонове є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, то вони також є такими, що не відповідають зазначеному чинному законодавству, оскільки ОСОБА_1 не проживає в спірному будинку з травня 2015 року, тобто менше одного року, та з поважних причин, а саме, проведення в ньому ремонтних робіт. Тимчасова відсутність ОСОБА_1 в спірному будинку у звязку з його відрядженнями, пограбування будинку, необхідність проведення в ньому ремонтних робіт, створення своєї сімї та перехід права власності на будинок до спадкоємця не є підставами для позбавлення ОСОБА_1 права користування будинком № 75 с. Іларіонове та зняття його з реєстрації. Крім того, доводи ОСОБА_2 про існуючу між його матірю та ОСОБА_1 домовленість про постійне проживання останнього на вул. Леваневського, 19 с. Іларіонове не були встановлені в ході судового розгляду, оскільки з показань свідків вбачається, що така пропозиція ОСОБА_1 мала місце, але він на неї не погодився. Інших доказів в підтвердження даних доводів суду надано не було.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити. У звязку з цим згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню сплачені судові витрати у вигляді судового збору..

На підставі викладеного, ст.. ст.. 9, 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст.. ст.. 316, 317, 319, 383, 405 ЦК України, п. 34 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Синельниківський РСГУ ДМС України Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7