Справа № 486/692/15-ц
Провадження № 2/486/419/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Падалка В.О.

при секретарі Асєєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції, про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

05.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2014 року померла її мати - ОСОБА_3. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті їй, як спадкоємцю першої черги, стало відомо, що 04.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, актовий запис №158. Вважає цей шлюб фіктивним, оскільки її матір не мала на меті створення сім'ї, а її воля на укладання шлюбу не була вільною, оскільки вона не мала на це наміру. З 2000 року до смерті матері ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали в належній її матері квартирі по пр-ту. Комуністичному, 7 кв. 126 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. З цього з часу мати хворіла на цукровий діабет та атеросклероз судин головного мозку. В 2013 році ОСОБА_3 була прикута до ліжка та на день укладення шлюбу тяжко хворіла і приймала таблетки наркотичного анальгетику Морфіну сульфату. Ніякої заяви про укладення шлюбу до РАЦСу мати не подавала та під час проведення реєстрації шлюбу на дому, не розуміла значення своїх дій. На її думку, відповідач уклав шлюб виключно з корисливою метою, а саме: заволодіння квартирою, яка належала її матері. Вказані обставини стали причиною звернення з позовом до суду, в якому вона просить визнати недійсним шлюб, укладений між її матірю ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований Южноукраїнським відділом РАЦС 04.07.2014 року, актовий запис №158, як такий, що укладений без вільної згоди жінки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що з лютого 2001 року він разом з ОСОБА_3 проживав однією сімєю в належній їй однокімнатній квартирі, а в грудні 2001 року вони за спільні кошти придбали квартиру по пр-ту. Комуністичному, 7 кв. 126 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Вказану квартиру було оформлено на ОСОБА_3, оскільки він перебував в шлюбі з ОСОБА_5, який 2003 року було розірвано. В 2007 році ОСОБА_3 зареєструвала його в вказаній квартирі. 04.07.2014 року вони уклали шлюб з ОСОБА_3 Реєстрація шлюбу відбувалася в них вдома, так як остання хворіла. В актовому записі про шлюб ставили підпис він і ОСОБА_3, все відбувалося за спільною згодою. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_6 суду пояснив, що з 2001 року по день смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 проживав з нею однією сімєю в належній їй квартирі по пр-ту. Комуністичному, 7 кв. 126 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. З 2007 року відповідач був зареєстрований в вказаній квартирі і проживає в ній по теперішній час. Під час проживання з ОСОБА_3 вони вели спільне господарство та проживали однією сімєю, як чоловік і жінка. ОСОБА_3 тяжко хворіла, а в 2014 році за спільною згодою обох сторін, вони зареєстрували шлюб офіційно. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.01.2015 року ОСОБА_1 вже було відмовлено в задоволенні позову про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сімю. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 року процедуру укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було визнано законною. Вказане рішення має преюдиціальне значення і не потребує доказуванню. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що в момент укладення шлюбу ОСОБА_3 не могла усвідомлювати своїх дій, тому просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції ОСОБА_7 суду пояснила, що 27.05.2014 року до відділу ДРАЦС звернувся ОСОБА_2 та пояснив, що тривалий час він проживає з жінкою і вони мають намір зареєструвати шлюб, однак вона не може прийти до відділу ДРАЦС для подання заяви в звязку зі станом здоровя. На підтвердження чого, надав відповідну довідку ДЗ «СМСЧ№2». Вона, як керівник відділу РАЦС особисто зателефонувала ОСОБА_3, яка в телефонному режимі підтвердила спільне з ОСОБА_2 бажання зареєструвати шлюб. Після цього спеціаліст відділу ДРАЦС ОСОБА_8 спілкувалась з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за їх місцем проживання. Вони особисто подали заяви про державну реєстрацію шлюбу. 04.07.2014 року шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано спеціалістом відділу ДРАЦС ОСОБА_9 за актовим записом №158, як це дозволяє сімейне законодавство України, за місцем проживання наречених. При прийомі заяви та при самій державній реєстрації шлюбу, жодних ознак психічного розладу у свідомості ОСОБА_3 помічено не було. Навпаки, реакція останньої і її зовнішній вид свідчили про її щире бажання зареєструвати шлюб з ОСОБА_2 Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 року дії ДРАЦС щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були визнані правомірними. Тому вона заперечує проти задоволення позову та просить суд відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Частина 1 статті 21 СК України передбачає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ст. 29 СК України, орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов'язаний ознайомити осіб, які подали заяву про реєстрацію шлюбу з їхніми правами та обов'язками, як майбутнє подружжя.

Стаття 30 СК України передбачає, що особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, повинні повідомити одна одну про стан свого здоров'я.

Відповідно до ст. 32 СК України шлюб реєструється після спливу одного місяця від дня подання особами заяви про реєстрацію шлюбу.

В силу ст. 33 СК України, за заявою наречених реєстрація шлюбу може відбуватися за місцем їхнього проживання, якщо вони не можуть з поважних причин прибути до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав й обов'язків подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 9, 10).

05.10.2014 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ФП №2006695, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції 17.10.2014 року (а.с. 50).

04.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського МУЮ у Миколаївській області зареєстровано шлюб за актовим записом № 158 (а.с. 171).

Заява про реєстрацію оскаржуваного шлюбу підписана особисто, як від імені ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 (а.с.166, 167).

При поданні вказаної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були предявлені паспорти громадян України, що підтверджується відповідними відмітками на вказаній заяві.

Також, у заяві про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містяться відмітки, що зазначені особи виявляють взаємну згоду на вступ до шлюбу.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були ознайомлені з їхніми правами та обов'язками, як майбутнього подружжя, в тому числі, про стан здоров'я один одного, їх попереджено про відповідальність за приховання відомостей про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу.

У вказаній заяві міститься інформація про розірвання попередніх шлюбів, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3

Як видно з актового запису про шлюб від 04.07.2014 року № 158 (а.с. 171) за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 03.07.2014 року (а.с.169), державна реєстрація шлюбу між вказаними особами була проведена 04.07.2015 року за місцем проживання наречених за станом здоровя нареченої, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ДЗ «СМСЧ №2» від 23.05.2014 року (а.с.168).

В актовому записі про шлюб від 04.07.2014 року № 158, також, містяться особисті підписи, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 при реєстрації шлюбу між зазначеним особами останніми були предявлені паспорти громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Вказані факти вже були встановлені в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 року (а.с. 130-132), а тому не потребують доказуванню.

Поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 також спростовується факт того, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено без вільної згоди жінки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 в момент реєстрації шлюбу не усвідомлювала значення своїх дій.

Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції, про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_10