АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Луценко О.М.
№ 22-ц/796/9564/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Шпирук О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визначення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації м. Києва, про усунення перешкод в користуванні квартирою,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою та зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації м. Києва, про усунення перешкод в користуванні квартирою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги: припинити спільну сумісну власність на квартиру АДРЕСА_1; встановити спільну часткову власність на квартиру, визначивши за нею та кожним з відповідачів право на 1/4 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 просить відмовити. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в судовому засіданні 02 червня 2015 року вона уточнила свої вимоги та просила суд припинити спільну сумісну власність на квартиру АДРЕСА_1, встановити спільну часткову власність на квартиру, визначивши за нею та кожним з відповідачів право на 1/4 частку квартири. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не визначився із вимогами, які були нею заявлені, внаслідок чого порушив її права.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, представник Служби у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому колегія суддів визнала за можливе слухати справу у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1998 року, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва згідно з розпорядженням №1318 від 03 грудня 1998 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (в рівних долях). Квартиру було приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а. с. 6).

Відповідно до технічного паспорта вказана квартира складається з двох житлових кімнат, площею 11,7 кв.м., 19,1 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м., коридору площею 7,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м., балкону площею 6,8 кв.м., загальна площа квартири становить 49,9 кв.м. (а. с. 9).

Згідно довідки форми №3 від 17 грудня 2014 року КП « Житлосервіс Приозерне» Оболонського району в м. Києві в даній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1 - власник особового рахунку, ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_3 - онука, ОСОБА_4 - онук, ОСОБА_5 - правнук (а. с. 10).

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Просила визначити частки в спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_1; визнати за нею, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за кожним право власності на 1/4 частку квартири; встановити порядок користування квартирою, виділивши в її користування кімнату площею 11,7 кв.м., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - кімнату площею 19,1 кв.м. Балкон, коридор, кухню, ванну та туалет залишити в спільному користуванні.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирою.

В судовому засіданні 02 червня 2015 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій вона просила визначити розмір часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 за нею, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по ј частці.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки, виходячи з технічних характеристик квартири, неможливо виділити у користування позивача та членів її родини ізольоване жиле приміщення достатньої площі, щоб уникнути при цьому подальшої постановки на облік як таких, що потребують поліпшення житлових умов. Також суд відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, оскільки не доведено чинення ним перешкод у користуванні квартирою з боку ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно вирішив позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки вона порушила питання про визначення часток у спільній частковій власності, а не визначення між співвласниками порядку користування квартирою.

Як убачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях на справі спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2

Відповідно до правил ст.ст.355, 372 ЦК України майно, що у є спільній сумісній власності може буди поділене між співвласниками. У разі такого поділу право спільної сумісної власності на майно припиняється.

Право на поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності, є однією із складових частин здійснення співвласниками свого права власності та не може ставитися в залежність від волі інших співвласників.

Колегія суддів вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення спільної сумісної власності та визнання за нею і кожним з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 квартири.

Помилкове рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга в частині вирішення судом першої інстанції зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації м. Києва, про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволенню не підлягає. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Таке ж рішення в апеляційній скарзі просить ухвалити ОСОБА_1

Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору по 81,20 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити частки співвласників у праві спільної часткової власності за:

ОСОБА_1 - право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1;

ОСОБА_2 - право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1;

ОСОБА_3 - право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1;

ОСОБА_4 - право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 81,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 81,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 81,20 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді