Номер провадження: 22-ц/785/3069/15
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Решетник М.С.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Біляївського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6

про розрахунок заборгованості по аліментам

В С Т А Н О В И Л А:

24 листопада 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд встановити розмір заборгованості по аліментам стягнуті з нього на користь ОСОБА_6, під час примусового виконання дублікату виконавчого листа від 16.04.2014 року, виданого на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2003 року та пред'явленого до виконання до другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 17.07.2014 року.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року позовну заяву залишено без руху( а.с.29)

Ухвалою Біляївського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року позовна заява разом з додатками до неї документами повернута позивачеві.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з направленням до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на неможливість виконати ухвалу суду від 25 листопада 2014 року , оскільки вона не відповідає вимогам законодавства про що було сповіщено суд в заяві від 12.12.2014 року.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовні вимоги позивачеві районний суд виходив з того, що ним не усунуті недоліки вказані в ухвалі від 25 листопада 2014 року. Зокрема суд посилається на те, що вказане питання повинно вирішуватися згідно розділу V11 ЦПК України оскільки фактично оскаржуються дії державного виконавця.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Суду необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146(з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" п.26 передбачено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд встановити розмір заборгованості по аліментам. Районний суд з власної ініціативи та помилково встановлено, що позивачем оскаржуються дії державного виконавця.

За таких обставин, виходячи з предмету спору та суті вимог, відповідно до п.26 Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" районний суд прийшов до помилкового висновку. що такий спір розглядається у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, так як вимоги щодо заборгованості по аліментам можуть розглядатись у позовному провадженні так якїх не можливо встановити в межах розгляду скарги на дії державного виконавця.

Виходячи з того, що районний суд порушив порядок розгляду питання про відкриття провадження по справі, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з підстав ст.312 ч.1 п.3 ЦПК України з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення цього питання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Л.І.Доценко

А.П.Заїкін