У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,разом з батьком ОСОБА_2

Свої вимоги позивач мотивував тим, що зі ОСОБА_3 вони проживали без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання мають дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення сумісного проживання син залишився жити із відповідачем. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Зараз хлопчик мешкає з позивачем, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого не здійснює належним чином виховання та догляд дитини.

Позивач вважає, що в інтересах дитини слід визначити місце проживати з ним, оскільки він має постійне місце проживання, стабільний самостійний дохід та може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Крім того, позивач проживає разом із матір'ю (бабусею дитини), яка має сили і бажання доглядати за сином позивача, доки позивача немає вдома, що вона й робила весь цей час, коли син перебував у позивача. В той час як ОСОБА_3 не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, мешкає у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини його навчання, дитина постійно скаржиться на стан здоров'я. Коли ОСОБА_2 забрав дитину від матері, син не розмовляв взагалі, хоча за віком вже мав розмовляти добре, він був дуже знервованим, страждав нічним енурезом. З самого народження позивач постійно піклується про дитину, допомагає матеріально: купує одяг, сплачує аліменти. Позивач не зловживає спиртними напоями, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 вересня

2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада

2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 вересня

2015 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від

16 листопада 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, керувався положеннями статей 141, 157, 161, СК України та вірно вважав, що суд першої інстанції не навів переконливих, безспірних, належних і допустимих доказів того, що є виняткові обставини для розлучення малолітньої дитини з матір'ю, а наведені мотиви є припущеннями.

Разом із цим апеляційний суд вірно зазначив, що вихованням дитини повинні займатись батьки, а не дідусь чи бабуся, навіть якщо умови, які вони створили для дитини є кращими.

Крім того, суд апеляційної інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про те, що не може мати вирішального значення для справи висновок органу опіки та піклування Новозаводської у м. Чернігів ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, оскільки такий висновок зроблений лише після однієї бесіди з дитиною, не було враховано поведінку матері в минулому, її ставлення до дитини, способу життя позивача та відповідача, а також фактичну передачу дитини на виховання бабусі.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від

16 листопада 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна