Справа № 2-1249/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Монич О.В.,

при секретарі - Пассер М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, розподіл земельної ділянки, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що з 24 вересня 1988 року по 22 січня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 26 листопада 2003 року придбали домоволодіння за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Тарнівецька, 93. За даною адресою сторони зареєстровані, однак проживає в будинку тільки відповідач, а позивачка вимушена проживати в іншому місці, оскільки відповідач не допускає її до будинку.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в свою чергу подав зустрічний позов, який мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 28.12.2005р. уклав кредитний договір з АППБ Аваль, згідно якого отримав кредит у розмірі 37 350 доларів США. Станом на 22 січня 2007 року, на момент розірвання шлюбу, залишок кредиту складав 31 568,72 доларів США.

Дані кошти ОСОБА_2 витратив на будинок, тобто в інтересах сімї.

Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом власними коштами 23 травня 2007 року виплатив залишок кредиту в повному обсязі. Оскільки відповідач по зустрічному позову не бажала добровільно повертати половину вказаної суми, їй було направлено лист-вимогу датований 10 лютого 2012 року. Однак кошти відповідачка йому не повернула, що змусило позивача за зустрічним позовом звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач просила виділити їй окреме житло в спільному будинку, провести розподіл земельних ділянок.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Що стосується зустрічного позову представник позивача ОСОБА_3 проти задоволення такого заперечив, з підстав пропуску строків позовної давності та просив у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні, оскільки проведена судова будівельно-технічна експертиза не відповідає вимогам ЦПК України та здійснена з порушеннями закону. Зустрічну позовну заяву підтримала та просила стягнути вказані кошти в гривнях відповідно до курсу Національного банку України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до слідуючого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1988 року по 22 січня 2007 року.

Протягом подружнього життя, 26 листопада 2003 року придбали домоволодіння за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Тарнівецька, 93.

Домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами та земельних ділянок площею 0,1673га з кадастровим номером :02:007:0006 та 0,0874га з кадастровим номером :02:007:0007.

Згідно відомостей технічного паспорту, будинок складається:

1. підвал: кладова-І площею 9,8 кв.м, кладова-ІІ площею 16,6 кв.м,.

2. житловий будинок літ. А: 1-прихожа площею 18,1 кв.м, 2-житлова кімната площею 19,6 кв.м, 3-житлова кімната площею 19,8 кв.м, 4-кухня площею 9,50 кв.м, 5-столова площею 16,9 кв.м, 6-ванна площею 9,8 кв.м, 7-котельня площею 14,8.

3. житловий будинок літ. В: 1-кухня площею 15,4 кв.м, 2-житлова кімната площею 16 кв.м., 3-ванна площею 5,7 кв.м, 4-комора площею 17,8 кв.м.

4. Прибудова літ. А1 площею 21,6 кв.м.

5. Навіс літ. Г площею 35,7 кв.м.

6. Убиральня літ. Д площею 1,56 кв.м.

7. ОСОБА_5

8. Ворота № 1, Огорожа № 2, Огорожа № 3, Ворота № 5, Хвіртка № 6.

В ході розгляду справи призначалася судова будівельно- та земельно-технічна експертиза. За результатами проведеної експертизи до суду надійшов висновок № 70 від 29 вересня 2014 року. З висновку експерта вбачається, що поділ жилого будинку, надвірних будівель та господарських споруд можливий без дотримання рівності часток. Експертом запропоновано 2 варіанти поділу, з яких варіант № 2 передбачає найменше відхилення від рівності часток сторін в об'єктах нерухомого майна.

Після проведення експертизи, позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд виділити їй приміщення по другому варіанту розподілу будинку та літньої кухні - В, а саме:

1)
коридор - 4,9 м.кв.

2) житлова кімната- 19,3 м.кв.

3) кухня - 7,4 м.кв.

4) суміщений санвузол - 5,1 м.кв.

5) кладова- 6,8 м.кв.

6) приміщення літньої кухні В - 15, 4 м.кв.

7) приміщення літньої кухні В - 16, 0 м.кв.

8) приміщення літньої кухні В - 5,8 м.кв.

Колодязь - № 1, огорожа - № 2, вбиральня - Д, прибудова А1 залишити в спільному користуванні власників.

Земельну ділянку розподілити згідно висновку експерта за другим варіантом розподілу.

Також суду надано квитанцію про сплату компенсації в розмірі 225 гривень.

Частина 1 ст. 60 Сімейного кодексу України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови N 7 від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", в спорах про поділ будинку в натурі якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

За відсутності згоди співвласників питання про поділ спільного майна вирішується судом.

Згідно статей 183, 364, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Згідно роз'яснень п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 4.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" поділ жилого будинку можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Вирішуючи даний спір, суд вважає, що, оскільки поділ спірного жилого будинку з господарськими будівлями технічно можливий з незначним відхиленням від розміру часток кожного власника, тому суд з врахуванням конкретних обставин провів його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації відповідачу, частка якого зменшилась.

Враховуючи, що при другому варіанті розподілу домоволодіння беруться до уваги інтереси обох співвласників, оскільки, прибудова А1 в якій міститься котельня та комунікації до будинку, про що не заперечувалось сторонами, залишається в спільному користуванні сторін і в такому разі не потрібно влаштовувати додаткового перепланування для другої котельні та приміщення з комунікаціями, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Наданий відповідачем висновок варіантів розподілу будинку здійснений експертом ОСОБА_6, та інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_7 суд не може прийняти як належними та допустими доказами, оскільки такі проводились на замовлення відповідача, а тому не мають для суду доказового значення.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про стягнення коштів. В зустрічному позові вказує, що 28.12.2005р. уклав кредитний договір з АППБ Аваль, згідно якого отримав кредит у розмірі 37 350 доларів США. Станом на 22 січня 2007 року, на момент розірвання шлюбу, залишок кредиту складав 31 568,72 доларів США.

Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом власними коштами 23 травня 2007 року виплатив залишок кредиту в повному обсязі. Оскільки відповідач по зустрічному позову не бажала добровільно повертати половину вказаної суми, їй було направлено лист-вимогу датований 10 лютого 2012 року.

Що стосується зустрічного позову, суд вважає, що в задоволенні такого слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з п. 2.1 кредитного договору № 014/5409/82/22853 від 28.12.2005р., укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль, кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі.

Предметом іпотечного договору № 014/5409/82/22853 від 28.12.2005р., було домоволодіння в с. Сторожниця, по вул. Тарнівецькій, 93.

Вказане домоволодіння набуте сторонами в шлюбі 26.11.2003 року.

Отже, позивач за зустрічним позовом не довів належними та допустимими доказами, що витратив кредитні кошти саме на придбання спільного будинку чи на інші цілі в інтересах сімї.

Заява ОСОБА_1 від 28.12.2005 року, в якій вона дала свою згоду на отримання її чоловіком кредитних коштів на споживчі цілі та згоду на передачу спільного будинку в іпотеку, не може слугувати доказом, який підтверджує спільне використання кредитних коштів сімєю.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 73 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

В зустрічному позові позивач вказує, що повністю сплатив кредит 23.05.2007р., після розірвання шлюбу. Отже йому було відомо про таку обставину і він міг на протязі трьох років звернутися з даним позовом, однак своїм право не скористався.

Посилання позивача на лист-вимогу направлену відповідачці 10 лютого 2012 року до уваги судом не беруться, оскільки позивач погасив кредит вже після розірвання шлюбу, а отже повинен був на протязі трьох років починаючи з 23.05.2007р.,звернутися з даним позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 183, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 4,5,14,60,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 приміщення з домоволодіння в с. Сторожниця, по вул. Тарнівецькій, 93 по другому варіанту розподілу висновку експерта № 70 від 29 вересня 2014 року, а саме:

1)
приміщення житлового будинку літ. А - коридор площею 4,9 м.кв.

2) приміщення житлового будинку літ. А - житлова кімната площею 19,6 м.кв.

3) приміщення житлового будинку літ. А - кухня площею 7,4 м.кв.

4) приміщення житлового будинку літ. А - суміщений санвузол площею 5,1м.кв.

5) приміщення житлового будинку літ. А - кладова площею 6,8 м.кв.

6) приміщення літньої кухні (житловий будинок літ. В) площею 15, 4 м.кв.

7) приміщення літньої кухні (житловий будинок літ. В) площею 16, 0 м.кв.

8) приміщення літньої кухні (житловий будинок літ. В) площею 5,8 м.кв.

Колодязь - № 1, огорожа - № 2, вбиральня - Д, прибудова А1 залишити в спільному користуванні власників.

Земельну ділянку площею 0,1673га з кадастровим номером :02:007:0006 розподілити в такому порядку, а саме: земельну ділянку під забудовою та двором площею 616,8 кв.м, залишити в спільному користуванні співвласників; земельну ділянку площею 1056,2 кв.м., розділити по 528,1 кв.м. згідно додатку VI висновку експерта № 70 від 29 вересня 2014 року.

Земельну ділянку площею 0,0874га з кадастровим номером :02:007:0007 наданої для ведення особистого селянського господарства розташованої за адресою : Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Тарновецька, 93 розподілити відповідно до визначених ідеальних часток ? та ? по 437 кв.м. кожному згіднододатку VIІІ висновку експерта № 70 від 29 вересня 2014 року.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8