Справа № 675/221/15-ц
Провадження № 2/675/173/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Беліці М. О.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі «ТАС») про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи це тим, що 21 листопада 2014 р. між позивачкою і «ТАС» було укладено договір А № 421031 добровільного страхування наземного транспорту ПК/21, яким було застраховано автомобіль НОМЕР_1. Позивачка вказує, що 25 грудня 2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. ОСОБА_2 вважає, що вказана обставина являється страховим випадком. Позивачка зазначає, що відповідно до умов договору про настання вказаної подію з місця події було повідомлено в центр сервісний підтримки клієнта «ТАС». За рекомендацією працівника компанії позивачка звернулась безпосередньо до представника компанії в м. Шепетівка ОСОБА_3, була складена відповідна письмова заява, зібрані та представлені необхідні документи. ОСОБА_2 зазначає, що її заява була зареєстрована, а випадок визнано страховим. За рекомендацією представника компанії позивачка залишила автомобіль на станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4, яку запропонував представник «ТАС», для проведення ремонту. ОСОБА_2 вказує, що відповідний рахунок з вартістю відновлювального ремонту та реєстраційні документи ФОП ОСОБА_4 були доставлені в Хмельницьку дирекцію «ТАС». Позивачка зазначає, що «ТАС» було зобовязане протягом 15 днів відшкодувати понесені витрати, однак не зважаючи на неодноразові звернення понесені витрати позивачці відшкодовані не були, будь-яких повідомлень від «ТАС» вона не отримувала. Позивачка вважає, що за прострочення платежу підлягає нарахуванню пеня в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. ОСОБА_2 просить стягнути з «ТАС» страхове відшкодування в сумі 9960 грн., яке складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля, моральну шкоду, нанесену їй незаконними діями, в сумі 2000 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача «ТАС» в судове засідання за повторним викликом не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності.

Допитавши представника позивачки, свідків, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ст. 4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Згідно вимог ч. 1 ст. 979 Цивільного Кодексуза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоровя, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики.

Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

21 листопада 2014 року між «ТАС» та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений письмовий договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031, яким застраховано транспортний засіб автомобіль НОМЕР_1, 2013 року випуску, з розміром страхової суми 500000 грн. що підтверджується відповідним договором, копія якого додана до матеріалів справи. Згідно п. 9.1 вказаного договору страховим випадком є настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою застрахованого транспортного засобу внаслідок настання страхового ризику, який застраховано. Одним із застрахованих вказаним договором страхових ризиків є ДТП, що відповідно до п. 9.2 цього ж договору тлумачиться як «подія, що сталася під час руху застрахованого транспортного засобу або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові».

Згідно ст. 983 Цивільного Кодексу України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Перший страховий платіж був внесений ОСОБА_2 21 листопада 2014 року, що підтверджується довідкою, наданою «ТАС» 22 січня 2015 року.

25 грудня 2014 року сталася ДТП, внаслідок якої застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що підтверджується заявою ОСОБА_2 про настання події, оформленою на відповідному бланку «ТАС» і датованою 25 грудня 2014 року, копія якої надана суду відповідачем «ТАС».

Таким чином відповідач визнає настання страхового випадку, що також підтверджується запереченнями представника відповідача.

У вказаній заяві ОСОБА_2 від 25 грудня 2014 року зазначено назву рекомендованого «ТАС» СТО - ФОП ОСОБА_4.

Представник позивачки звернув увагу суду на те, що СТО ФОП ОСОБА_4 було обрано за безпосередньою рекомендацією менеджера Хмельницької філії «ТАС» ОСОБА_3, котрий оформляв договір страхування і допомагав у оформленні відповідних документів.

Вказані доводи представника позивача підтверджуються поясненнями самого ОСОБА_3, допитаного в ході судового розгляду в якості свідка, копією договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного Кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно ч. 1 ст. 509Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 525Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Представник позивачки посилається на те, що в порушення п. 11.4.6 договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року та норм діючого законодавства страхове відшкодування виплачене не було.

В своїх запереченнях представник відповідача вказує, що відповідно до п. п. б п.14.2.1 договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року розмір страхового відшкодування розраховується згідно калькуляції вартості відновленого ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення, вартість відновлювального ремонту згідно Калькуляції № 10198/33 від 29 грудня 2014 року «ТАС» становить 5376,01 грн., безумовна франшиза згідно п. 3 договору становить 2500 грн., а тому сума страхового відшкодування складає 2876,01 грн., яка відповідно до п. 14. 4 договору була зарахована в рахунок несплачених платежів.

З такими доводами представника відповідача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно п. 14.2.1 договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу встановлюється на підставі одного з наступних документів (за рішенням страховика): акт товарознавчого дослідження; калькуляція вартості відновленого ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення; калькуляція відновлювального ремонту СТО, що рекомендовано страховиком; калькуляція відновлювального ремонту СТО, письмово попередньо погодженої страховиком.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 17 червня 2015 року відповідача було зобовязано надати суду рішення відповідно до п. 14.2.1 договору, на підставі якого серед двох документів, передбачених вказаним пунктом калькуляція вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення, та калькуляція відновлювального ремонту СТО, що рекомендовано страховиком, обрано саме калькуляцію вартості відновленого ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення. Однак вказана ухвала суду виконана не була, на повторний запит суду відповідач зазначеного рішення не надав, коли і ким воно було прийнято не повідомив.

В ході судового розгляду був допитаний в якості свідка ОСОБА_4, котрий підтвердив факт проведення належним йому СТО відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 на суму 9960 грн., про що ним було складені відповідні документи, акт виконаних робіт був наданий ОСОБА_2 Свідок підтвердив, що склав необхідні для отримання страхової виплати документи, оскільки його СТО було рекомендовано ОСОБА_2 їх страховиком. ОСОБА_4 зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як особа, яка здійснює наступні види діяльності: технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується безкоштовним запитом, зробленим до відповідного реєстру 07 грудня 2015 року.

Покази свідка підтверджуються актом виконаних робіт № 1 від 09 січня 2015 року, підписаним ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який доданий до матеріалів справи. Достовірність кількості та вартості відновлювальних робіт ОСОБА_4 підтвердив у судовому засіданні власними показами.

Тоді як у наданому суду«ТАС» експ висновку/калькуляції взагалі відсутня інформація про особу, котра його складала, її професійний та фаховий рівень, відсутній підпис особи, яка складала цей висновок, що підтверджує його правильність, відсутня інформація про обізнаність ОСОБА_2 з цим висновком, а тому суд вважає, що цей висновок не може бути взятий до уваги при визначенні вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, оскільки не відображає розміру реальних збитків, понесених ОСОБА_2

При визначенні суми страхового відшкодування суд бере до уваги калькуляцію відновлювального ремонту СТО ФОП ОСОБА_4, що рекомендовано страховиком, яка становить 9960 грн. та безумовну франшизу згідно п. 3 договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року, яка становить 500000 х 0,5/100 = 2500 грн. Відтак сума страхового відшкодування становить 9960 грн. 2500 грн. = 7460 грн.

Позивачка вважає, що за прострочення платежу підлягає нарахуванню пеня в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, однак будь-яких доказів на обґрунтування таких доводів суду позивачкою та її представником не надано, відповідних розрахунків не зроблено, сума пені, яку просить стягнути позивачка, не вказана. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення зазначених вимог позивачки.

Згідно п. 14.4 договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року у разі, якщо на дату складення страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені (не залежно від того чи дата оплати минула чи ні), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії.

Як пояснив в ході судового розгляду представник позивачки, 28 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до «ТАС» з письмовою заявою про розірвання договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 в звязку із зміною власника автомобіля, яку надала менеджеру Хмельницької філії «ТАС» ОСОБА_3, що підтверджується примірником вказаної заяви з відміткою менеджера, копія якої додана до матеріалів справи.

Згідно інформації «ТАС», наданої на запит суду, дія договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А № 421031 від 21 листопада 2014 року припинена в 00.00 годин 22 травня 2015 року на підставі п. 16.2.4, оскільки позивачкою не була сплачена частина страхової премії в сумі 4162,50 грн. 21 травня 2015 року.

Таким чином відсутні підстави для застосування п. 14.4 вказаного договору та направлення страхового відшкодування в рахунок сплати несплачених частин страхової премії.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування підлягає виплаті позивачці.

Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Правовідносини, які існували між «ТАС» та ОСОБА_2 є зобовязальними, а тому до них застосовуються наслідки, передбачені ст. 611 Цивільного Кодексу України, зокрема, відшкодування моральної шкоди.

Позивачка посилається на неправомірність дій відповідача, про що надала відповідні докази, досліджені вище, відповідач вказаних доводів позивачки та її представника не спростував, доказів правомірності своїх дій суду не надав.

Суд приходить до висновку, що внаслідок неправомрних дій відповідача позивачці була завдана моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної незаконними діями позивачці, суд бере до уваги характер та обсяг заподіяних їй моральних страждань, їх тривалість, тяжкість завданої моральної травми, її наслідки та істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, вимоги розумності і справедливості, а також думку представника позивачки щодо розміру завданої моральної шкоди.

Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою судові витрати, які складаються із суми сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 16, 23, 509, 510, 525, 526, 527, 530, 545, 979, 980, 981, 983, 988, 990, 992 Цивільного Кодексу України, Законом України «Про страхування», ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 65) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки м. Ізяслава Хмельницької області, вул. Шевченка, 115, невиплачене страхове відшкодування в сумі 7460 грн. 00 коп.; моральну шкоду в сумі 2000 грн.; судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. С. Янішевська