Справа № 161/3686/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/1156/15 Категорія: 39 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Веремчук Л.М.

суддів Антонюк К.І., Бовчалюк З.А.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Даним рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалено визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на ? частину будинку з відповідно ? частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити та стягнути на його користь судові витрати у справі, а саме 121 грн.80 коп. судового збору.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вбачається, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає обставинам справи, що ? частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами 1959 року забудови, що знаходяться у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, інша ? частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд належать ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить запис № 311 в погосподарській книзі Радомишльської сільської ради № 4 по селу Романівка Луцького району та не заперечується сторонами у справі. (а.с.6,28).

Спадщину у вигляді ? частини житлового будинку з такою ж частиною надвірних споруд після смерті ОСОБА_6 отримав за заповітом відповідач ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд у АДРЕСА_1. До складу спадкового майна також належить 1/3 частка права на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Радомишль» села Радомишль Луцького району Волинської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 після смерті його дружини ОСОБА_1

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його діти: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4.

До правовідносин, що виникли, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини і до вступу в дію Цивільного кодексу України позивачка ОСОБА_2 вчинила дії щодо прийняття спадщини.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Позивач ОСОБА_2 вступила у володіння спадковим майном, про що підтвердили в судовому засіданні допитані як свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Дана обставина стверджується також свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Трохимчук С.М. 5 березня 2012 року на ? частину спадкового майна з врахуванням частки спадкодавця - у вигляді 1/3 частки права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, а саме на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 нотаріусом сторонам відмовлено із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на ? частину житлового будинку, що стверджується постановою №215/02-31 від 26 лютого 2015 року (а.с.11).

Апелянт не заперечує право позивачки на земельну частку (пай) після смерті батька, не оспорив свідоцтво про право на спадщину за позивачем на це майно, отже погодився, що вона прийняла спадщину після смерті батька. Оскільки частки спадкоємців у спадковому майні є рівними, місцевий суд вірно визнав за позивачкою ОСОБА_2 право власності на спадкове майно - на ? частину житлового будинку з відповідно ? частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5.

Твердження апелянта про невірне застосування судом у даних правовідносинах положень Цивільного кодексу УРСР 1963 року є довільним тлумаченням положень ЦК УРСР та ЦК України.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні зазначеної справи суд на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами. В апеляційній скарзі не наведено доводів для спростування висновків суду.

Отже, слід вважати ухвалене по справі рішення обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які б вказували на неправильність оскаржуваного рішення, в апеляційній скарзі не наведено.

Виходячи з меж апеляційного розгляду, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого у даній справі судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького місьрайонного суду Волинської області від 09 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді