печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"10" грудня 2015 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Котко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

01.12.2015р. через канцелярію суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів забезпечення цивільного позову, а саме:вжити заходи до забезпечення позову, у відповідності до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, майнові та корпоративні права, що виявиться за результатом відповідей на запити суду, які належать на праві приватної власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. (ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві), що зареєстрований за адресою:02222, АДРЕСА_1, у межах суми боргу у розмірі двадцять тисяч доларів США, 96 331,53 гривень (дев'яносто шість тисяч триста тридцять одна гривня 53 копійки) - процентів за надання позики у відповідності до ст. 1048 ЦК України, 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України та судового збору у розмірі 6090,00 грн. Тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до погашення заборгованості за договором позики від 04.03.2015 року по отриманню в борг грошей від ОСОБА_1 у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США.

В судове засідання позивач не викликався, відповідно до ст. 153 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені, цим кодексом, заходи забезпечення позову.

За правилами статті 3771 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010 року), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У процесі розгляду справи представник позивача звернувся до суду із заявою про тимчасове обмеження відповідача у праві виїзду за межі України на підставі ст.6 закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.217 ЦПК.

Закон «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції.

Відповідно до стст.1, 2 цього закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та в межах наданих повноважень. Стаття 7 цього закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та стст.2, 8 ЦПК.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 та «Лавентс проти Латвії» від 7.11.2002). Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст.152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення ст.152 ЦПК не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст.33 Конституції право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та стст.2, 8 ЦПК.У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 та «Лавентс проти Латвії» від 7.11.2002).Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом, у тому числі повноваженнящодо вжиття заходів забезпечення позову.Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову.Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст.152 ЦПК.Серед видів такого забезпечення ст.152 ЦПК не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.Відповідно до ст.33 Конституції право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному Кодексі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому стст.151-153 ЦПК України застосувати такий захід забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, отже застосування такого заходу забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України відповідача, є порушенням норм Цивільного процесуального Кодексу. На підставі вищевикладеного, заява про забезпечення позову в частині тимчасового обмеження у виїзді за межі України відповідача не підлягає задоволенню. Крім того, судом не встановлено підстав, що невжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, майнові та корпоративні права, що виявиться за результатом відповідей на запити суду, які належать на праві приватної власності ОСОБА_3, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду,за таких обставин, в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали

Суддя Остапчук Т.В.