У Х В А Л А

15 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів Рожина Ю.М., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 червня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 червня 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 щодо ненаправлення сторонам виконавчого провадження ВП № 47195012 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також щодо нерозгляду клопотання стягувача у виконавчому провадженні ВП № 47195012 ОСОБА_1 про накладення арешту на кошти боржника.

Зобов»язано головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 направити сторонам виконавчого провадження ВП № 47195012 копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зобов»язано головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 розглянути по суті клопотання стягувача у виконавчому провадженні ВП № 47195012 ОСОБА_1 від 25 березня 2015 року про накладення арешту на кошти боржника.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено у зв»язку з їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала постановлена з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів справи.

Доводить, що 29.05.2015 року він подав чергову скаргу на дії і бездіяльність державного виконавця, проте суд першої інстанції вказану скаргу не долучив до матеріалів справи № 565/492/15-ц і не розглянув її по суті відповідно до п.1 ст.386 ЦПК України, хоча мав таку можливість, що значно вплинуло на суть ухвали.

Вказує, що судом не досліджувався факт невідкриття виконавчого провадження, ________________________________________________________________________________

Справа № 565/492/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_3

Провадження № 22-ц/787/1449/2015 Суддя-доповідач - ОСОБА_4

ненадання жодних постанов станом на 19.05.2015 року ОСОБА_1 по його зверненню.

Також зазначає, що встановлення дати відліку обрахування перебігу процесуального терміну можливе лише у разі отримання конкретної постанови, яку він не отримував.

Просить ухвалу Кузнецовського міського суду від 10.06.2015 року змінити в частині незадоволених вимог, а саме зобов"язати державного виконавця Ченківського О.О. накласти арешт на кошти боржника, виконати рішення суду у справі № 565/1085/14-ц відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про державну виконавчу службу", повернути кошти в сумі 1182, 92 грн., витрачені стягувачем для прибуття до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

В частині задоволених вимог ухвала суду першої інстанції не оскаржена, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець порушив вимоги ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не розглянув клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на кошти боржника по суті. Проте, відсутні підстави для зобов»язання державного виконавця накласти арешт на грошові кошти боржника, виходячи із закріпленого принципу самостійності державного виконавця у прийнятті ним рішень, спрямованих на виконання рішення суду. Щодо вимоги про повернення коштів в сумі 1182, 92 грн, потрачених ним для прибуття до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, проживання та відрив від звичайних занять, то наведені витрати не відносяться до судових витрат, пов»язаних з розглядом його скарги, відвідування заявником органу державної виконавчої служби здійснювалось за його ініціативою та не було пов»язане з розглядом судом його скарги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення даного питання.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частин 2,3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 17.03.2015 року Кузнецовським міським судом Рівненської області ОСОБА_1 видано виконавчий лист у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про визнання дій протиправними, визнання порушення договору банківського вкладу, повернення банківського вкладу, стягнення нарахованих процентів та трьох процентів річних від простроченої суми.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 10.04.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 565/1085/14-ц про стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 23036, 09 дол.США.

З поданої ОСОБА_1 скарги вбачається, що він 25.03.2015 року рекомендованим поштовим відправленням на адресу відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві подав заяву про примусове стягнення коштів, про примусове виконання рішення суду у справі № 565/1085/14-ц, в якій просить відкрити виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом.

Щодо ненакладення державним виконавцем арешту коштів, на який посилається заявник, то у п.6 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Враховуючи вищезазначені положення закону щодо права, а не категоричного обов»язку державного виконавця накласти арешт на кошти у ході здійснення виконавчого провадження, та зважаючи на норму ч.7 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» щодо заборони втручання у виконавче провадження, крім випадків передбачених Законом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо бездіяльності державного виконавця у зв"язку з не розглянутим клопотанням ОСОБА_1 про накладення арешту та з тим, що суд не має законних підстав для зобов»язання державного виконавця накласти арешт на грошові кошти боржника.

Згідно зі ст.388 ЦПК України судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи (скарги), належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду; витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов»язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов»язані з публікацією в процесі оголошення про виклик відповідача.

Кошти, затрачені стягувачем для прибуття до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, проживання та відрив від звичайних занять, а саме 257, 51 грн за проїзд у Київ, добові у сумі 487, 20 грн, відрив від звичайних занять 128, 21 грн, проживання у м.Києві 310, 00 грн, а всього 1182, 92 грн. не є судовими витратами, пов»язаними з розглядом скарги.

З огляду на викладене, твердження апеляційної скарги висновків судді не спростовують і на правильність його рішення не впливають.

Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: Ю.М.Рожин

ОСОБА_5