Справа № 344/3721/14-ц
Провадження № 2/344/226/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Сушко І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним запису про державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та відповідного запису в поземельній книзі відділу Державного земельного агентства в м. Івано-Франківську, зобовязання привести у відповідність до рішення сільської ради зовнішні межі земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з цивільним позовом, в якому відповідачами остаточно визначила ОСОБА_4 сільську раду Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_5, та остаточно просила про визнання недійсним державного акту ІФ № 105996 на право власності на земельну ділянку № 100020012, визнання недійсним запису № 0 про державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та відповідного запису в поземельній книзі відділу Державного земельного агентства в м. Івано-Франківську, зобовязання привести у відповідність до рішення № 2 від 09.02.1993 року сільської ради зовнішні межі вказаної земельної ділянки.

Позовні вимоги, про задоволення яких просив представник позивача, у позовній заяві обґрунтовано тим, що межі земельної ділянки ОСОБА_5, визначені у виданому їй державному акті, не співпадають з реальними межами ділянки на місцевості, що ускладнює позивачу користування власною земельною ділянкою, яка знаходиться поряд.

Представник позивача у судовому засіданні всі три позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що у разі задоволення позову сільська рада вчинить усі необхідні дії для приведення у відповідність до рішення № 2 від 09.02.1993 року сільської ради зовнішні меж вказаної земельної ділянки. У дане судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги щодо скасування державного акту та реєстраційних записів фактично не визнала. Суду пояснила, що всі обставини справи вона визнає, однак вважає за необхідне домовитись з позивачем про сприяння у виготовленні нової документації щодо своєї земельної ділянки. Не бажає усі витрати на це нести самостійно. У дане судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він працював начальником архітектурно-планувального бюро відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. У 90-их роках ОСОБА_7 звернувся щодо виготовлення документації про зміну цільового призначення земельної ділянки для будівництва. Частина заїзду вже була приватизована без врахування необхідності такого заїзду. Дійшли згоди на переоформлення земельної ділянки без зменшення її площі.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідка, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а також про належну обґрунтованість позовних вимог у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Обставини справи, викладені у позовній заяві, у відповідності до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню не підлягають, оскільки визнаються сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи з принципів непорушності права власності, в даному випадку права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку за кадастровим № 100020012, суд встановив також обставину порушення цим відповідачем права власності ОСОБА_3 права на користування власною земельною ділянкою.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, з огляду на визнання сторонами обставин справи, суд вважає, що право позивача на користування власною земельною ділянкою порушені відповідачами, у звязку з чим таке право позивача підлягає відновленню та захисту способом, обраним самим позивачем, а тому позов слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 41, ст.ст. 55, 124 Конституції України, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 16, 328 Цивільного кодексу України, керуючись нормами цивільного процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 179, 197, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним державний акт ІФ № 105996 на право власності на земельну ділянку № 100020012.

Визнати недійсними запис № 0 про державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та відповідний запис в поземельній книзі відділу Державного земельного агентства в м. Івано-Франківську.

Зобовязати ОСОБА_4 сільську раду Івано-Франківської міської ради привести у відповідність до рішення № 2 від 09.02.1993 року сільської ради зовнішні межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Бойчук