Справа № 646/5990/15-ц
№ производства 2/646/1268/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2015 року м. Харків

12 серпня 2015 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Корекян Н.Р.

при секретарі - Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CL-701/977/2007 від 15.11.2007 року, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 18633,47 доларів США зі сплатою процентів.

Зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачами належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим, станом на 21.04.2015 року утворилась заборгованість , яка складається з заборгованості за сумою кредиту -15981,51доларів США, заборгованості за відсотками - 2009,45 доларів США, пені за прострочення виконання зобов'язань- 1 461 378,83 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як було встановлено, 15.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-701/977/2007, згідно якого останньому були надані кредитні кошти у розмірі 18633,47доларів США для купівлі автомобіля, зі сплатою 11,49% річних , з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 15.11.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-701/977/2007.

За договором факторингу від 212.11.2010 року, клієнт ПАТ «ОТП Банк» відступив свої права грошової вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» , в додатку №1 до договору зазначені кредитний договір № CL-701/977/2007.

Відповідно до ст..512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином/відступлення права вимоги/.

За правилами ст.514 ЦК України,до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідно до якого судом не можливо встановити рух грошових коштів, суми та періоди сплати ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення зобов'язань.

Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами.

За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

У відповідності до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою(штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу строковий кредит з кінцевим строком повернення - 15.11.2013р. включно.

Тобто, з урахуванням п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також ст.257 ЦК України, якою загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, строк, коли позивач як кредитодавець мав право звернутися з цим позовом про повернення споживчого кредиту, не сплив . Отже, підлягає стягненню заборгованість за сумою кредита -15981,51 доларів США, заборгованість за відсотками-2009,45доларів США, що становить за курсом НБУ - 400298,86грн.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 1461378,83грн. ,суд вважає що такі вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, який, як зазначено вище не містить даних про дати, суми . не можливо розрахувати пеню за період в один рік.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази та вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені, оскільки суд повинен застосувати до них позовну давність незалежно від заяви сторони у спорі.

ОСОБА_2 , як поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості у розмірах та на умовах вказаних в кредитному договорі CL-701/977/2007 від 15.11.2007року протягом відповідних термінів, вказаних у вищевказаному договорі позики. У разі порушення боржником обов'язку за зобов'язаннями, вказаними в п.1.1 цього договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За п.2.1 відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою всіх сум заборгованості за вищевказаним договором позики а також пені.

Згідно з положенням ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позивач звернувся до суду 07.05.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання - 15.05.2014 року.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази та вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором CL-701/977/2007 від 15.11.2007року.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", ст..ст.257,258.509,512,514,529,530.546,549,559,611.612,629,ст.ст.1-11, 58-61, 88,208, 209, 212-215 ,226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором CL-701/977/2007 від 15.11.2007року в сумі 400298.86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3654 грн.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Червонозаводським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Р. Корекян