Справа № 755/4782/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Гноілек М.В., Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, правонаступником якої виступає ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

03 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогою визнати за собою, ОСОБА_1, право власності на 1/6 частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 07 квітня 2015 року (актовий запис №617).

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - зупинено на шість місяців до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.45-46)

Згідно частини першої ст.37 Цивільного процесуального кодексу України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Так, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 Цивільного кодексу України).

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року, залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2. (а.с.56-57)

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_1, за життя бабуся залишила заповіт, яким заповідала все належне їй на момент смерті майно позивачу. Як з'ясувалось згодом, після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина ОСОБА_2 прийняла спадщину до складу якої увійшла 1/6 частина житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 не мала можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на квартиру знаходився у іншого спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_3, відповідача у справі, тому нотаріус відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вважає, що будучи потенційним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_2, яка за життя фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 спадкове майно, до складу якого входить 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, тому в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії, до позивача перейшло право на прийняття спадщини, яке за життя належало ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленнями про отримання викликів до суду, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору відповідач не скористався.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про отримання виклику до суду, про причини неявки представника третя особа повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору третя особа не скористалась.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1 були співвласниками, в рівних долях, квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 01 березня 2002 року, яке видане на підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва від 01 березня 2002 року за №57-95. (а.с.18)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 16 листопада 2013 року (актовий запис №1461). (а.с.8)

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

22 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.89)

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

22 травня 2014 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , Десятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №353/2014 щодо майна померлого ОСОБА_5, яка в ксерокопії залучена до матеріалів справи. (а.с.88-108)

26 грудня 2014 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Аліменко В.М. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після померлого ОСОБА_5, оскільки в матеріалах спадкової спавши відсутні правовстановлюючи документи на вказану квартиру. (а.с.16)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 07 квітня 2015 року (актовий запис №617).

За життя ОСОБА_1 залишила заповіт датований 11 листопада 2014 року за змістом якого на випадок своєї смерті розпорядилась про те, що усі свої права та обов'язки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.43)

Відповідно до положень частини першої статі 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, спадкоємцями першої черги за законом майна спадкодавця були: дружина - ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_3, які фактично прийняли спадщину, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_1 є її онук ОСОБА_2, позивач у справі, тому в порядку ст.1276 ЦК України, має право а 1/6 частка квартири ОСОБА_4 фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті своєї матері - ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_1, яка за життя фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 спадкове майно, до складу якого входить 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, тому в силу положень ст.1276 Цивільного кодексу України в порядку спадкування за правом спадкової трансмісії, до позивача перейшло право на прийняття спадщини, яке за життя належало ОСОБА_1.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно положень п.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до п.п. 10 п. 27, п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року, передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат та технічний паспорт на такий об'єкт.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Оцінюючи наявні у справі докази, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає доведеним той факт, що позивач ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом майна спадкодавця ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав право на спадкування на частину об'єкту нерухомого майна, а саме: 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, яка не оформлена за життя спадкодавця, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухомого майно, що слугувало підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі п.4.20 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.4 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, правонаступником якої виступає ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд визнає за ОСОБА_2, як спадкоємцем за правом представлення майна спадкодавця ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3654,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 328, 331, 1217, 1218, 1268, 1276, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, правонаступником якої виступає ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за правом представлення майна спадкодавця ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я