АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/339/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1457/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Кошельнику В.М.,

з участю відповідачки ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року державне підприємство Хмельницький обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі Фонд) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Фонд зазначив, що 10 квітня 2007 року між ним і ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 765, за умовами якої позивач надав останній кредит на будівництво житлового будинку по вул. Польовій, 2, в с. Користова, Волочиського району, Хмельницької області, у розмірі 30000 грн. строком на 10 років під 3 % річних. ОСОБА_3 як подружжя ОСОБА_1 дав згоду на одержання останньою кредиту та зобовязався на вимогу позивача повернути позику і проценти за її користування. ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобовязань, внаслідок чого банк вправі достроково стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 27755 грн. 83 коп.

З урахуванням уточнених вимог Фонд просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 28546 грн. 03 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 22278 грн. 34 коп. неповернутого кредиту, 2191 грн. 87 коп. процентів, 4075 грн. 82 коп. пені.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2015 року позов Фонду в частині вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду 28546 грн. 03 коп. заборгованості за кредитним договором і 277 грн. 57 коп. судових витрат, а всього 28823 грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 7 грн. 89 коп. судового збору.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого Фонд вправі стягнути з неї неповернутий кредит, проценти та пеню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Представник Фонду, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. Від представника Фонду до апеляційного засуду надійшли письмове заперечення проти апеляційної скарги та заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 10 квітня 2007 року Фонд і ОСОБА_1 уклали кредитну угоду № 765, за умовами якої позивач надав останній кредит на будівництво житлового будинку по вул. Польовій, 2, в с. Користова, Волочиського району, Хмельницької області, у розмірі 30000 грн. строком на 10 років під 3% річних.

ОСОБА_1 зобовязалася щорічно до 30 листопада поточного року повертати Фонду частину кредиту згідно строкового зобовязання (додаток № 1) та щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним місяцем, сплачувати Фонду проценти за користування кредитом.

За прострочення платежу ОСОБА_1 мала сплатити Фонду пеню з розрахунку подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діє на день виникнення боргу.

З 2010 року ОСОБА_1 не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість у сумі 28546 грн. 03 коп., з яких 22278 грн. 34 коп. неповернутий кредит, 2191 грн. 87 коп. проценти, 4075 грн. 82 коп. пеня.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого Фонд вправі вимагати від неї повернення всієї суми кредиту, сплати нарахованих процентів і пені.

Розмір заборгованості за кредитним договором і розмір пені визначені судом правильно.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За змістом указаної норми суд зобовязаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Фонд подав до суду заяву про залишення позову до ОСОБА_3 без розгляду (а.с. 71, 72, 76, 77), внаслідок чого суд своє ухвалою від 21 травня 2015 року задовольнив це клопотання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд не вирішив вимоги до ОСОБА_3, є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 одержала кредит трьома траншами: 11 травня 2007 року 11000 грн., 29 травня 2007 року 8000 грн., 11 липня 2007 року 11000 грн.

Після видачі Фондом коштів позивачці сторони склали строкові зобовязання від 14 травня 2007 року (а.с. 13), від 29 травня 2007 року (а.с. 14), від 12 липня 2007 року (а.с. 12), якими визначався графік повернення ОСОБА_1 кредиту та сплати нею процентів. Ці строкові зобовязання виступали додатками до кредитного договору.

ОСОБА_1 не спростувала названих строкових зобовязань достатніми та обєктивними доказами, вказавши лише, що у неї є сумнів щодо своїх підписів на цих документах. Натомість, після розяснення апеляційним судом ОСОБА_1 права на вчинення процесуальних дій (ч. 4 ст. 10 ЦПК України), вона відмовилися від проведення судової почеркознавчої експертизи.

Отже твердження ОСОБА_1, що сторонами не було визначено процедури та строків виконання нею грошового зобовязання за кредитним договором, не відповідають фактичним обставинам справи.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27