Справа № 138/2951/15-ц
Провадження №:2/138/933/15
07.12.2015 м. Могилів - Подільський Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючої судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Алєкєєвої І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 В даному будинку, крім власника, зареєстрований відповідач, ОСОБА_2 Відповідач був зареєстрований у 2006 році з дозволу попереднього власника, проте з моменту реєстрації він жодного дня за вказаною вище адресою не проживав.
Враховуючи той факт, що відповідач не проживає в будинку позивача близько дев'яти років, а саме з 2006 року та те, що жодних інших домовленостей між сторонами спору не було позивач просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування належним йому будинком.
В судове засідання сторони спору не з'явились.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Судова повістка повернута до суду з відміткою про те, що адресат за місцем реєстрації не проживає.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу серія НОМЕР_1 від 28.05.2012 та витягами від 28.05.2015 НОМЕР_3 та від 26.06.2012 НОМЕР_2 (а.с.7-10).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Згідно довідок виданих Немійською сільською радою №826 від 2014 та №1646 від 2015, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак, за даною адресою з 2008 року не проживає (а.с.11-12).
Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідачів за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має.
Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.
При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм права, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не проживає в будинку належному позивачу і, як зазначає позивач, такий строк перевищує 1 рік, та те, що він не є співвласником даного майна, суд вважає законними вимоги позивача, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України,ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Т.Б.Жикевич