У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Житомирської міської ради, треті особи: Друга Житомирська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, договору довічного утримання та продовження строку прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати недійсними свідоцтва, видані у межах спадкової справи ОСОБА_6, продовжити строк для прийняття спадщини після діда як пропущений з поважних причин, а також визнати недійсними договір довічного утримання від 13 грудня 2006 року та свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог зазначала, що після смерті діда ОСОБА_6 у 1999 році її бабуся - ОСОБА_7, не перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі, незаконно прийняла спадщину за законом, а саме 1/2 частину указаної квартири. Про те, що дід та баба розлучилися ще у 1998 році, тобто до його смерті, їй не було відомо, а тому вона не зверталася із заявою про прийняття спадщини, вважаючи що бабуся правомірно прийняла спадщину. У подальшому ОСОБА_7 розпорядилася належною їй частиною квартири шляхом укладання із відповідачами договору довічного утримання від 13 грудня 2006 року. Вважає, що указаний правочин не відповідав справжній внутрішній волі відчужувача, а також неналежно виконувався набувачами майна, а тому він є недійсним.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 1 березня 2000 року, видане ОСОБА_7 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року рішення місцевого суду в частині задоволення позову скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Оскільки вищезазначена касаційна скарга розглянута судом касаційної інстанції по суті й у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, судовий збір за подання та розгляд касаційної скарги поверненню не підлягає (Постанова Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-138цс14).

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Житомирської міської ради, треті особи: Друга Житомирська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, договору довічного утримання та продовження строку прийняття спадщини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний