Провадження №2/761/5865/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

22 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в :

18.12.2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 34105,87 грн. втрат від інфляції та 5108,77 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26.12.2011 року укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю. Я., зареєстрованого в реєстрі № 4678. Згідно п.1 цього договору відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 159786 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору складало 20000 доларів США із зобов'язанням повернути таку ж суму до 01.02.2012 року включно. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання.

Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилася, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до цього договору позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 159786 грн.

Факт прийому та передачі грошових коштів в сумі 159786 грн. позики не заперечується відповідачкою у письмових запереченнях, а тому свої зобов'язання за договором позики позивач виконав.

Відповідно до п. 1 Договору позики, відповідачка зобов'язана була повернути позику у строк до 01.02.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позику у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором.

Згідно ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У поданих запереченнях представником відповідача не заперечується та обставина, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконала, тобто не повернула ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 159786 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, як передбачено нормами Закону «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі № 6-36736вов10). Тому норми ч.2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Так, із Договору позики від 26.12.2011 року вбачається, що позикодавцем передано у власність, а позичальником прийнято 159786 грн., що за курсом НБУ на день складання цього договору є еквівалент 20000 доларів США з зобов'язанням повернути таку ж саму суму до 01.02.2012 року включно.

Таким чином, грошове зобов'язання в даному випадку є таким, що виражене в гривнях, а тому при простроченні його виконання підлягають застосуванню норми ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що сума боргу складає 159786 грн., за період з 02.02.2012 року по 30.11.2014 року витрати від інфляції складають 34105,87 грн.

Слід зазначити, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27 березня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних за період прострочення з 02.02.2011 року по 14.11.2013 року у розмірі 8562,78 грн.

Так, за період з 22.11.2013 року по 15.12.2014 року кількість днів прострочення становить 389 дні.

Отже, 3 % річних становлять: 159786 грн. х 3 % річних : 100 % : 365 днів х 389 днів прострочення = 5108,77 грн.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а отже зобов'язаний сплатити позивачу суму витрат від інфляції у розмірі 34105,87 грн. та 3 % річних, що становлять 5108,77 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226, 293, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39606 (тридцять дев'ять тисяч шістсот шість) грн. 79 коп., з яких 34105 (тридцять чотири тисячі сто п'ять) грн. 87 коп. втрати від інфляції, 5108 (п'ять тисяч сто вісім) грн. 77 коп. три відсотки річних, а також 392 (триста дев'яносто дві) грн. 15 коп. витрат по сплаті судового збору..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: