АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Качана В.Я.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укросоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Матвіїв ІнниАндріївни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року,

встановила:

31.08.2015 р. Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків №646/15 від 30 липня 2015 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Матвіїв І.А. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу виконавчих листів.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що третейським судом розглянутий спір про захист прав споживачів, який виключений з підвідомчості третейського суду. Застосування правового висновку Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі №6-856цс15 до всіх без виключення справ, пов'язаних з діяльністю третейських судів, призведе до згортання розвитку альтернативних способів розгляду спорів в Україні.

В судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Молдавська О.В. просила апеляційну скаргу задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укросоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №851/10/27-11/7-075, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 600 доларів США, зі сплатою 13% річних. Також 30 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 851/11/27-11/7-0092, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 30 липня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 646 319 грн. 29 коп. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 8 529 грн. 11 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено з тих підстав, що справа, у якій прийнято рішення, не була підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання кредитного договору та на час розгляду справи Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі №6-856цс15, оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Матвіїв Інни Андріївни - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа №22-ц/796/16329/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.