Справа №585/2037/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2084/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування понесених витрат,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 440050 грн. витрат, понесених на будівельно-ремонтні роботи в нежилих приміщеннях по бульвару Шевченка, 6б, 8 та 9 прим. №1 в м.Ромни.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

При цьому зазначає, що предметом спору у цій справі є розмір понесених ОСОБА_4 витрат на проведення будівельно-ремонтних робіт в належному йому на праві власності нерухомому майні, а рішенням, яке суд поклав в основу, був визначений розмір збільшення вартості нежитлових приміщень, що не є тотожним. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що витрати на проведення будівельно-ремонтних робіт не входили до предмету дослідження і оцінки суду при ухваленні ним рішення за наслідком розгляду справи про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного сумісного майна, в якій ухвалено рішення Роменського міськрайонного суду від 13 червня 2014 року.

Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги його заперечення проти позову, подані на їх підтвердження документи та покази свідків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 01 грудня 2003 року по 02 серпня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с. 5, 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05 серпня 2014 року, встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в нежилих приміщеннях по бульвару Шевченка, 6б, 8 та 9 прим.1 в м. Ромни, які належали на праві власності відповідачу, були проведені будівельно-ремонтні роботи, які здійснені за рахунок спільних коштів подружжя. В результаті поліпшення належного відповідачу майна, яке після розірвання шлюбу сторін так і залишилось у його власності, його ринкова вартість зросла. Судами встановлено, що внесок ОСОБА_4 у поліпшенні зазначеного майна становить 440050 грн. ( т.1, а.с. 10-18, 20).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження у цій справі ( т. 1 а.с. 19 ).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отже, задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач має право на відшкодування частини витрат, понесених сторонами за рахунок спільних коштів подружжя на поліпшення належного відповідачу майна.

Визначаючи розмір компенсації, суд обґрунтовано виходив з обставин, встановлених судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, які не доказуються при розгляді цієї справи, і яким встановлено розмір внеску ОСОБА_4 у покращенні зазначеного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково визнав рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 серпня 2014 року такими, що мають преюдиціальне значення для вирішення цього спору, є безпідставними.

Суд першої інстанції надав належну оцінку запереченням відповідача проти позову, письмовим доказам, поданим на їх підтвердження, а також показам свідків і обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -