Справа № 186/349/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

представника Першотравенської міської громадської організації гаражного товариства «Южное» - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Міської громадської організації гаражне товариство «Южное» про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності на дане майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Міської громадської організації гаражне товариство «Южное» про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності на дане майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 червня 2013 року він у ОСОБА_6 придбав гараж під №2, який розташований у гаражному товаристві «Южное», ряд №7 м.Першотравенськ Дніпропетровської області за 12000 гривень. Відповідачем власноручно була складена розписка, якою засвідчено факт продажу спірного майна. Даний правочин є волевиявленням обох сторін, які домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося часткове виконання умов цього договору, тобто даний правочин був оформлений у вигляді розписки та розглядався сторонами як договір купівлі-продажу.

На виконання зазначеного вище договору купівлі-продажу ним було передано ОСОБА_3 гроші в сумі 12000 гривень, а відповідач взяв на себе зобовязання протягом року звільнити спірний гараж та подати заяву до гаражного товариства «Южное» про переоформлення гаражу на його імя, але до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, та з невідомих йому причин відмовляється їх виконувати. Гаражне товариство «Южное» зі свого боку не бажає переоформлювати спірний гараж на його імя, чим також порушує його майнові права. Не маючи іншого способу захисту своїх майнових прав він вимушений звернутися до суду за таким захистом.

Прохає суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні гаражем №2, який розташований у гаражному товаристві «Южное», ряд №7 м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, шляхом його звільнення та надання йому повного доступу у приміщення гаражу; зобовязати гаражне товариство «Южное» оформити право власності на гараж під №2, який розташований у гаражному товаристві «Южное», рід №7 м.Першотравенська, Дніпропетровської області, у відповідність до внутрішніх правил діловодства.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та прохали суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що вони спільно з позивачем займалися бізнесом, тримали шиномонтаж. Даний вид діяльності не приносив великого доходу, тоді ОСОБА_1 запропонував йому разом придбати не добудований гараж, який добудувати та продати за більшу ціну. Так як ні у нього, ні у ОСОБА_7В грошових коштів не було вони вирішили звернутися до матері позивача. Для цього позивач запропонував йому скласти розписку про продаж належного йому гаражу за 12000 гривень. Фактично гроші він від ОСОБА_1 не отримував та гараж не продавав. Він є членом громадської організації гаражного товариства «Южное» та сплачує членські внески. Документів, які б підтверджували його право власності на гараж №2 в ряду №7 гаражного товариства «Южное» у нього немає.

Крім того відповідач зазначив, що спірний гараж був ним придбаний за 26000 гривень та є спільною сумісною власністю подружжя, так як він перебуває в шлюбі. Прохав суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Представник міської громадської організації гаражне товариство «Южное» ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, прохав суд в їх задоволенні відмовити з тих підстав, що на гаражне товариство не покладено обовязку оформлення права власності на гараж.

Вислухавши пояснення сторін по справі суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони,які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі їхні права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених ЦПК.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК Україна).

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За загальним правилом, момент набуття права власності за договором пов'язується з переданням майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

З цього можна зробити принаймні два висновки: для набуття права власності на майно потрібно два правочини -договір, який є підставою набуття права власності, та передання майна, який є способом набуття права власності; правила щодо передачі як умови виникнення права власності свідчать про розмежування зобов'язання (договору) і речового права (власності).

Домовленість, що закріплена у договорі, стосується обов'язку продавця в майбутньому передати річ, тобто перенести право власності на неї на іншу особу - набувача. Адже, за загальним правилом, право власності на майно, що є предметом консенсуального договору, виникає не одномоментно з його укладенням. Виняток становлять реальні договори, які вважаються укладеними з моменту передання майна. Набуття права власності на майно за договорами, які потребують нотаріального посвідчення, пов'язане з цим посвідченням (ч. З ст. 334 ЦК), а право на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації права на нього (ч. 4 ст. 334 ЦК).

Відтак набуття права власності відповідно до ЦК пов'язано з: а) переданням майна; б) нотаріальним посвідченням договору; в) державною реєстрацією права на нерухоме майно.

Переданням майна є його вручення однією особою іншій із наміром перенести право власності. У такому разі не викликає сумніву наявність правочину, який є наслідком виконання сторонами умов договору і являє собою дії з передання (та відповідно прийняття) майна.

Способами передання є: а) вручення майна як фізичний акт, яким здійснюється перенесення володіння самим майном; б) вручення "замінника" майна - коносаменту або іншого товарно-розпорядчого документа на майно, внаслідок чого без фізичного переміщення майна "з рук у руки" воно вважається переданим набувачеві; в) здавання речей на пошту, організації зв'язку перевізникові для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки (ч. 2 ст. 334 ЦК).'

Інші моменти набуття права власності за договором: нотаріальне посвідчення договору в разі якщо такий договір потребує нотаріального посвідчення згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК; набрання законної сили рішенням суду про визнання дійсним договору, не посвідченого нотаріально (така можливість передбачена ст. 220 ЦК).

Нерухомим майном є: земельні ділянки, а також об'єкти,

розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без

їх знецінення та зміни призначення.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і тому у набувача за договором право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права

та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що

належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів,

уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без

громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним

організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам

в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну

політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав є: а) договори, укладені в порядку, встановленому законом (купівлі-продажу, зокрема при приватизації майна державних підприємств довічного утримання; дарування та ін.); б) свідоцтво про право власності на нерухоме майно; в) свідоцтво про право власності, видане органами приватизації при приватизації житла; г) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку; г) рішення суду (зокрема, про право власності на об'єкт незавершеного будівництва, на самочинне будівництво тощо); д) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно (наприклад, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та ін.).

В ході судового розгляду встановлено, що 21 червня 2013 року ОСОБА_3 склав розписку про те, що він продав гараж в товаристві «Южное» 7 ряд №2 ОСОБА_1 та отримав від нього оплату дванадцять тисяч гривень .

Відповідно до довідки голови гаражного товариства «Южное» ОСОБА_5 гараж, який розташований за адресою товариство «Южное» ряд №7 гараж №2 належить ОСОБА_3

ОСОБА_3 є членом гаражного товариства «Южное», про що свідчить абонентська книжка гаражного товариства «Южное», відповідно до якої він проводить сплату членських внесків з січня 2014 року по теперішній час.

Першотравенська міська громадська організація гаражне товариство «Южное», відповідно до статуту, затвердженого рішенням Виконкому Першотравенської міської ради №157 від 15 травня 2002 року, створена шляхом реорганізації гаражного кооперативу «Южный» на підставі добровільного обєднання громадян України та є правонаступником гаражного кооперативу «Южный». Метою діяльності товариства є: організація соціального захисту членів товариства; створення умов для реалізації прав членів товариства (та їх сімей); захист законних інтересів та прав товариства; організація експлуатації та охорони гаражів.

Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2015 року відомості про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 в реєстрі відсутні.

При вищезазначених обставинах суд приходить до висновку, що право власності ОСОБА_3 на спірний гараж №2 в ряду №7 Першотравенської громадської організації гаражного товариства «Южное» не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді, а саме сторони по справі не змогли надати суду правовстановлюючих документів на підставі яких ОСОБА_3 набув право власності на даний гараж, а тому у суду відсутні підстави для визнання розписки, яка була надана ОСОБА_3 ОСОБА_1 правочином відповідно до якого було передано право власності на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що він набув право власності ( користування та розпорядження) на гараж №2 в ряду №7 гаражного товариства «Южное», а тому суд приходить до висновку, що його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Міської громадської організації гаражне товариство «Южное» про усунення перешкод у користуванні майном, та визнання права власності на дане майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2015 року.

Суддя Кривошея С.С.