Справа № 308/2095/15-ц
У Х В А Л А

14.07.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника Реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про визнання недійсним частини договору купівлі-продажу, визнання недійсним і скасування договору дарування частини квартири, визнання права власності на квартиру, визнання недійсною реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_5 та Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про визнання недійсним частини договору купівлі-продажу, визнання недійсним і скасування договору дарування частини квартири, визнання права власності на квартиру, визнання недійсною реєстрації.

В судовому засідання представник позивача заявила клопотання про забезпечення позову та просить заборонити на час розгляду справи ОСОБА_5 та іншим особам здійснювати будь-які перешкоди у проживанні ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1. Клопотання обґрунтовує тим, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2, власником якої зараз є ОСОБА_5. У період з 08 по 15 червня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 протиправно заволоділи власним майном позивача, а саме: предметами домашньої обстановки, одягом, грошима, документами, запасами продуктів, що знаходилися у приміщенні квартири АДРЕСА_3 у той час, поки він був на виїзді у місті Меддєшедьгазо (Угорщина). З даного приводу 15 червня 2015 року він подав заяву про злочин.

Позивач в судовому засіданні клопотання підтримав.

Адвокат відповідачки ОСОБА_5 ОСОБА_4 та представник Реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ проти задоволення заявленого клопотання заперечили.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що предметом даного позову є: визнати договір купівлі-продажу, посвідчений 10.09.1996 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний № 3919, в частині, що стосується покупця ОСОБА_9, недійсним; визнати позивача, ОСОБА_1, дійсним покупцем за договором купівлі-продажу від 10.09.1996 року; визнати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 зареєстрованого в реєстрі під № 3919; визнати недійсною і скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_9; визнати недійсним і скасувати договір дарування квартири АДРЕСА_4 між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, посвідчений 21.12.2007 року, державним нотаріусом першої Ужгородської нотаріальної контори ОСОБА_10, реєстраційний №3-3680; визнати недійсною і скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_5.

З урахуванням предмету позову, судом не встановлено наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття заявлених представником позивача заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Разом з тим, крім наданої суду копії заяви про злочин та копії талона-повідомлення № 831, до заявленого клопотання не надано жодного доказу того, що не вжиття вказаних заходів може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Сарай А.І.