АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/2300/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 211/4967/15-ц інстанції - Бардін О.С.
Категорія 19 (2) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

09 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар - Маслова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розів порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" - Самойленко Анастасії Олегівни на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про визнання договору фінансового лізингу частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Порше Лізинг Україна" про визнання договору фінансового лізингу частково недійсним, а також подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки "VOLKSWAGEN Caddy kombi", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у зв'язку із загрозою не повернення позивачу вказаного транспортного засобу, який знаходиться у відповідача.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки "VOLKSWAGEN Caddy kombi", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску.

Не погодившись з даною ухвалою суду, представник ТзОВ "Порше Лізинг Україна" - Самойленко А.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що автомобіль належить на праві власності позивачу і таке право може бути порушене у разі невжиття заходів забезпечення позову. Крім того, судом не враховано, що автомобіль належить на праві власності апелянту, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АА 9129 КО від 21.05.2011 року, а позивач мав лише право на користування автомобілем на підставі договору фінансового лізингу №00002691 від 16 травня 2011 року. Також, вважає, що вид забезпечення позову не співмірний із позовними вимогами.

До суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явився, 08 грудня 2015 року надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 09 грудня 2015 року, у зв'язку із перебуванням у відрядженні. При цьому, ОСОБА_3 у судовому засіданні 25 листопада 2015 року просив суд відкласти розгляд справи з причин перебування його представника ОСОБА_4 на лікарняному.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, до суду апеляційної інстанції, не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ТОВ "Порше Лізинг Україна" - Самойленко А.О., повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з'явилась, надала заяву про рогляд справи за її відсутності.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

Повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого позивача незалежно від поважності причин свідчить про зловживання стороною своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду та призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання позивача та його представника, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача, його представника та відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль суд першої інстанції, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про накладення арешту на автомобіль з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль та постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог про визнання договору фінансового лізингу частково недійсним, а також не з'ясував співмірність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

До того ж, накладення арешту на автомобіль, який переданий у фінансовий лізинг іншій особі, порушує не лише право відповідача на володіння автомобілем, але й право позивача на вільне користування вищезазначеним автомобілем відповідно до договору про фінансовий лізинг.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" - Самойленко Анастасії Олегівни задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки "VOLKSWAGEN Caddy kombi", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів