Справа № 761/9437/15-ц
Провадження № 2-о/761/150/2015
У Х В А Л А

16 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Рада національної безпеки і оборони України про встановлення факту збройної агресії проти України, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява від ОСОБА_1, в якій, в порядку, передбаченому Розділом IV ЦПК України «Окреме провадження», поставлено питання про встановлення факту збройної агресії проти України.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Сіромашенко Н.В. від 08 вересня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки заявником при зверненні до суду з заявою про встановлення факту збройної агресії проти України не конкретизовано, які саме його особисті чи майнові права можуть виникнути, змінитися або бути припинені в результаті встановлення даного факту.

Разом з тим, ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції від 08 вересня 2014 року скасовано і передано питання на розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що у випадку, коли при вирішенні питання про прийняття заяви до розгляду судом виявлені обставини, які свідчать про недодержання заявником вимог закону щодо форми і змісту заяви і які перешкоджають відкриттю провадження, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту збройної агресії проти України 20 листопада 2014 року була повторно передана для розгляду судді Шевченківського районного суду м.Києва Сіромашенко Н.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Сіромашенко Н.В. від 24 листопада 2014 року було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України з посиланням на те, що вимога заявника не підлягає правовому захисту у порядку цивільного судочинства.

Отже, головуючим суддею двічі у процесуальних рішеннях було висловлено правову позицію стосовно того, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту збройної агресії проти України не підлягає правовому захисту у порядку цивільного судочинства.

За наслідками розгляду колегією суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва апеляційної скарги заявника на ухвалу суду першої інстанції, ухвалою від 12 березня 2015 року судом апеляційної інстанції було скасовано ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, а питання щодо відкриття провадження передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Мотивуючи своє рішення суд апеляційної інстанції вказав на те, що при вирішенні питання стосовно відкриття провадження за даною заявою суд мав надати заявнику строк для усунення недоліків заяви, а саме: для зазначення, які його особисті права, свободи чи інтереси порушуються, та яким чином від встановлення зазначеного ним факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника; встановити, чи підлягає судовому розгляду вказаний факт за законом; і залежно від цього вирішити питання щодо відкриття провадження.

02 квітня 2015 року справа втретє була передана на розгляд судді Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В.

Керуючись вимогами ст.121 ЦПК України, та з огляду на висновки суду апеляційної інстанції про недодержання заявником вимог закону щодо форми і змісту заяви, ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 08 квітня 2015 року заявникові було надано строк для усунення недоліків заяви в частині зазначення, які його особисті права, свободи чи інтереси порушуються, та яким чином від встановлення зазначеного ним факту залежить виникнення, зміна або припинення його особистих чи майнових прав.

В подальшому, після виконання заявником вимог ухвали суду від 08 квітня 2015 року, ухвалою від 22 травня 2015 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту збройної агресії проти України та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні 10 червня 2015 року.

У вказаний період суддя хворіла, про що було повідомлено заявнику, та з цих підстав розгляд справи був призначений на 16 червня 2015 року.

В той же день в мережі Інтернету від імені заявника було розповсюджено інформацію, що не відповідає дійсності, про нібито зникнення судді.

Таким чином, заявник при тому що був повідомлений про причини відсутності судді, зумисно розповсюдив інформацію, що могла створити щодо судді негативне враження.

В судовому засіданні 16 червня 2015 року, до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, задля уникнення виклику сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді справи, суддею Сіромашенко Н.В. заявлено про самовідвід щодо розгляду даної справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Заслухавши думку заявника, який не заперечував проти самовідводу судді, з підстав виключення обставин, які могли б викликати сумніви в об'єктивності та неупередженості головуючого судді, а також ураховуючи наявність підстав, визначених ст. 20 ЦПК України, за яких суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі, оскільки заявляти самовідвід у відповідності до ст. 23 ЦПК України є обов'язком судді.

Керуючись ст. ст. 20, 23 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Рада національної безпеки і оборони України про встановлення факту збройної агресії проти України задовольнити самовідвід головуючого судді Сіромашенко Н.В.

Передати справу для повторного розподілу відповідно до ст..11-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: