№ 2-1811/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 березня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

в складі: головуючого судді Козленко Г.О.

за участю секретаря: Григорович Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Державна міграційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 - про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 24 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0), відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 93300,00 дол. США з розрахунку 15,00 % річних на строк з 24.09.2008 по 24.09.2029.

24 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 94224, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32.90 кв.м. з метою забезпечення повного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. 24.09.2008 за реєстром №3521.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27. 10.2009 року АКІБ УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 15.10.2013 утворилась заборгованість у розмірі 1204025,72 грн., з яких: за кредитним договором: 733778,10 грн. - заборгованість за кредитом; 470247362 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0.00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Позивач зазначає, що в рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ "Про іпотеку", а також вимагати захисту свого права власності та усунення його порушень.

У зв'язку із зазначеним позивач просив суд:

- В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1204025,72 грн за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.09.2008, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки № 3521 від 24.09.2008 шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32.90 кв.м, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначив, що позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення та просить суд про задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, в якій також просить суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного.

24 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24 вересня 2008 року.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 93300,00 дол. США з розрахунку 15,00 % річних на строк з 24.09.2008 по 24.09.2029 року.

З метою забезпечення повного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, 25 24.09.2008 між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 94224, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32.90 кв.м. з метою забезпечення повного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

Вбачається, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. 24.09.2008 за реєстром №3521 і немає жодних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки.

Встановлено, що на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27. 10. 2009 року АКІБ УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з договору про надання споживчого кредиту у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

На підставі ст. 514 ЦК України, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Відповідно до ст. 514 ЦК Укрїни, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 ЗУ "про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Судом встановлено, що 16 січня 2014 року між позивачем як Іпотекодержателем та відповідачем як Іпотекодавцем укладено договір про припинення договору іпотеки № 94224, посвідченого 24.09.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. Сторони досягли згоди про те, що одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору про припинення договору іпотеки № 94224 припиняється іпотека та заборона відчуження предмету іпотеки.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення

за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній

реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Факт припинення договору іпотеки також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2014, в якому зазначено, що іпотеку припинено.

Також судом встановлено, що 16.01.2014 року між відповідачем та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32.90 кв.м., на яку позивач просить звернути стягнення. На момент переходу права власності обтяження на зазначену квартиру припинено, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2014.

Позивач зазначає, що через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 15.10.2013 утворилась заборгованість у розмірі 1204025,72 грн., з яких: з яких: за кредитним договором: 733778,10 грн. - заборгованість за кредитом; 470247362 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0.00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Проте, як встановлено судом, 27.12.2013 року відповідачем на рахунок позивача перераховано 40 000 дол. США, що еквівалента 319 720, 00 грн. для погашення заборгованості за договором № 0, тому на момент розгляду справи сума заборгованості зменшилась.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що на моменту розгляду справи договір іпотеки, який є правовою підставою позову, припинено, всі права та обов'язки іпотекодержателя за цим договором відсутні у зв'язку з припиненням договору іпотеки, підстави для застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку» відсутні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, вимога позивача про стягнення з відповідача судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 346, 386, 391, 509, 514, 526 ЦК України, ст. ст. 7, 17, 33, 35-37, 39 ЗУ "Про іпотеку", ст. ст. 3,4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215,224-226,228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: