Справа № 210/4561/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

14 грудня 2015 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10 грудня 2015 року вищезазначена цивільна справа передана судді Ковтун Н.Г. після повторного автоматизованого розподілу у зв"язку з самовідводом судді Мхітаряна С.С.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_2 просить суд визнати дії судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 по збиранню, зберіганню та поширенню конфіденційної інформації та персональних даних про позивача, що містились в кримінальній справі в закритому судовому процесі без згоди позивача протиправними і встановити зв"язок між протиправними діями ОСОБА_3 та моральними стражданнями позивача; стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1, 00 грн. У позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що суддя Чайкіна О.В. розглядала кримінальну справу, стороною у якій є позивач. ОСОБА_2 зазначає, що моральна шкода йому завдана внаслідок незаконних дій судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позивача. наведені в позовній заяві, суд приходить до висновку щодо необхідності відмовити позивачу у відкритті провадження у справі, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття провадження у справі не постановлювалась та питання про відкриття провадження у справі судом першої інстанції не вирішувалось.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 цього Кодексу суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно ст.ст. 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно із зазначеними положеннями Конституції судові рішення і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (повязаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001, № 6-рп/2001 визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позапроцесуальний порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Таким чином, здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.

Відповідно до ст. 62 Конституції матеріальна й моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й у цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» розяснено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Окрім того, необхідно відмітити. що у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам розяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як фізична особа - учасник цивільних правовідносин. Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю згідно з п. 1 ст. 205 ЦПК України.

На підставі викладеного та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122, ст.ст. 208 - 210 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та про стягнення моральної шкоди.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.Г. Ковтун