Номер провадження 2/754/6300/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2015 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання ОСОБА_3, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 зареєстрований разом із позивачем у зазначеній квартирі, але не проживає у даному приміщенні з 2010 року.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання представник третьої особи Деснянського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 03.06.2005 року та Договору дарування 1/2 частини квартири від 01.02.2013 року є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-14).

ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ОСББ "Лісовий" від 23.09.2015р. №17, як член сім'ї позивача (а.с. 15).

За зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання судом отримана інформація про місце проживання (перебування) відповідача, який, станом на 28.10.2015р., зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 19).

ОСОБА_3 з 2010 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1, його власних речей в квартирі немає, що підтверджується Актом про факт відсутності (не проживання) за місцем реєстрації від 23.09.2015р. (а.с. 16).

Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.

Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, оскільки не користується житлом понад рік без поважних на те причин, а тому може бути визнаний судом втратившим право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 174, 213 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст.ст. 13, 29, 405 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.