Номер провадження: 22-ц/785/6733/15
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 травня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.11.2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, який розірвано 04.06.1999 року та мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини за рішенням суду до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до повноліття сина. За період навчання сина в Лиманської загальноосвітньої школі та на курсах по підготовці з спеціальності перукар-модельер при Степанівському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті з 29 березня 2014 року по 01 червня 2014 року відповідач аліменти на утримання сина не сплатив, а також не надавав матеріальної допоги на утримання сина у період вступної камнанії до ВНЗ з 01.06.2014 року по 01.09.2014 року. У цей час син ОСОБА_6 не міг сам заробляти кошти на своє існування, оскільки проходив тестування, медкомісію та здавав документи для вступу у інститут. З 01 вересня 2014 року ОСОБА_6 зарахований до Одеської національної академії зв'язку та навчається на 1 курсі денного віділення.(термін закінчення навчання - 30.06.2018 року). Відповідач не надає допомоги на навчання сина. Відповідач одержує військову пенсію, має у власності земельну ділянку, від якої має дохід, отже, має змогу допомагати дитині матеріально. Дитина потребує допомоги батьків, тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду, оскільки через стан здоров'я одноособово не може надавати таку допомогу.

Відповідач ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з'явився, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, надав заперечення на позов (а.с.14-16), де зазначив, що він не взмозі надавати допомогу сину у розмірі, заявленому у позові, оскільки хворіє, а тому потребує постійного лікування та вживання достатньо дорогих для нього медичних препаратів; крім того, він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7, 2002 року народження, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходів), а тому сам перебуває у скрутному матеріальному становищі, також вказав, що є пенсіонером, а пенсія є його єдиним джерелом існування, бо за станом здоров'я не може працювати та отримувати інші доходи. Згоден сплачувати на утримання сина ОСОБА_6, який продовжує навчання по 350 гривень щомісячно до закінчення ним навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, без урахування часу канікул. Не згоден сплачувати кошти за період з 01.06.2014 року по 01.09.2014 року, бо в даний період син не перебував на навчанні, що встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.09.2014 року при розгляді його апеляційної скарги на рішення місцевого суду від 20.05.2014 року.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 травня 2015 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, а саме ОСОБА_6, у розмірі 800 гривень щомісячно починаючи з 01 вересня 2014 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явилися, але про розгляд справи вони були сповіщені належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, крім того від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка зазначених осіб до апеляційного суд не перешкоджає подальшому розглядові справи та у їх доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду в частині стягнення аліментів постановлено на підставі неповного з'ясування обставин, що мають суттєве значення для справи, висновки суду в повній мірі не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог п.п. 1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду з ухваленням в частині нового рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками ОСОБА_6, згідно копії свідоцтва про народження, є ОСОБА_5 та ОСОБА_4. У теперішній час батьки дитини проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

ОСОБА_6 навчається на першому курсі Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова IV рівня акредитації.

Відповідач ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, він є пенсіонером і перебуває на обліку та отримує пенсію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач повинен утримувати свою дитину та повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, але не згодна в частині визначення розміру стягнення аліментів.

Так, судом першої інстанції були правильно застосовані норми ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але не був врахований матеріальний стан відповідача, що суперечить положенням ч.1 ст.182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Згідно положень ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає зміні.

При цьому колегія судів приймає до уваги стан здоров'я відповідача та те, що ОСОБА_4 є пенсіонером.

Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, його рішення на підставі вимог ст.309 ЦПК України підлягає зміні, а саме колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню у розмірі 600 гривень.

Судова колегія також вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, як це передбачено п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,307,309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 травня 2015 року змінити .

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, а саме: ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі 600 гривень щомісячно з 01 вересня 2014 року до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан