У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Сапронецькій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 в м.Одесі заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, припинення права власності.

Разом з позовною заявою надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 12/100 частин нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, б. 117А на земельній ділянці розміром 4923 кв.м. по фактичному використанню і мають розмір загальної площі 3118,8 кв.м.,на зазначеній земельній ділянці розташовано і зазначено на плані літ. «А» - основне, «б» - майстерня, «В» - прохідна, «Г» - склад, «Д» - трансформатор, І мостіння, №1 ворота; в літ. «А» І поверх 2 підсобне; 3 - майстерні, 4 - підсобне, 6 майстерня, 5 - коридор, загальною площею 380,9 кв.м, оформлене на імя ОСОБА_2. Клопотання про забезпечення позову обґрунтовано тим, що існує висока ймовірність того, що відповідач може вчинити певні дії, що приведуть до переходу права власності, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Сторони в засідання не викликалися відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судом норм чинного законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується арештом майна, а згідно з ч.3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки представником позивачки було надано лише договір купівлі-продажу 2003 року та не надано доказів приналежності вищевказаного майна відповідачу станом на 2015 рік.

Керуючись ст. ст.151-152, 153,209,210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивачки ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: