ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2583/15-ц
Провадження № 2/636/1365/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, в якому з урахуванням поданих уточнень позовних вимог просив суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2, на час відкриття спадщини; та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка належала ОСОБА_2 на підставісертифікату на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 грудня 2007 року померла ОСОБА_2 після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (паю). За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. На момент смерті ОСОБА_2 позивач хоч і не був зареєстрований за адресою її проживання, проте постійно з нею проживав. У встановлений законом строк позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю доказів його проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

10 грудня 2007 року померла ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №151304, виданим 13 грудня 2007 року Старогнилицькою сільською радою Чугуївського району, Харківської області (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області.

Відповідно до листа Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області від 21.09.2015 року № 29-04-2072/0-15 право померлої ОСОБА_2на вищезазначену земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №028663, виданим 29 вересня 2001 року на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації від 14 квітня 2000 року № 187, записаним в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №447 (а.с. 8).

Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №028663 був втрачений.

18 жовтня 2001 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося взагалі все, що їй належить на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_2позивач хоч і не був зареєстрований за адресою її проживання, проте постійно з нею проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаний факт в судовому засіданні підтвердили свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 45,46).

Окрім цього, Позивач не заявляв про відмову від спадщини. Отже, Позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

У встановлений законом строк Позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання спадщини як спадкоємець, що фактично проживав зі спадкодавцем, відсутні докази його проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті та відсутній оригінал право установчого документу на землю.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, факт проживання позивача разом із ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини.

Також суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, оскільки заповіт покійною ОСОБА_2 не складався. Отже у суду є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із спадкодавцем ОСОБА_2, померлою 10 грудня 2007 року, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Дружна, буд.5, на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стара Гнилиця, Чугуївського району, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка належала ОСОБА_2 на підставісертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №028663, виданого 29 вересня 2001 року на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації від 14 квітня 2000 року №187, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №447, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 10 грудня 2007 року в с. Стара Гнилиця, Чугуївського району Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя