Справа № 646/2077/15-ц
Провадження 2/646/752/2015
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
09.07.15 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Салайчук (Олізаренко)С.М.,
за участі секретаря Тімановської О.П.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду, через свого представника ОСОБА_4, з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП на користь ОСОБА_1, у розмірі 23 140 грн., відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП на користь ОСОБА_2, у розмірі 10 000 грн., та просили стягнути судові витрати в сумі 444 грн., які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.
Позивачі та їх представник, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_3, явка якого в судове засідання була визнана обов'язковою, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи вищенаведене та зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.12.2012 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Опель", державний номер НОМЕР_1, рухаючись в районі будинку 94 пр.Гагаріна по Бутлеровському в'їзду в м.Харкові, скоїв наїзд на нерухомі автомобілі "ЗАЗ-111037", державний номер 688-37ХК без водія та «Пежо-207», державний номер НОМЕР_2, з водієм ОСОБА_2, яка отримала тілесні ушкодження легкої ступені тяжкості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України та роз'яснень, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ242414 власником автомобіля «Peugeot 207», державний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с.6)
За роз'ясненнями, що містяться в п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.
Статтею 22 ЦК України (п.1 ч.2) визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно положень ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно рахунку ТОВ "Альфа-М Плюс" № СР00000524 від 19.04.2013р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 207», державний номер НОМЕР_3, складає 23 140,10 грн. (а.с.8)
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", потерпілому збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а також робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ.
Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, явка якого в судове засідання була визнана судом обов'язковою, відповідно до вимог ЦПК України повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не зявився та не надав суду доказів, які спростовують доводи викладені у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд вважає ці обставини доведеними, а позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає можливим задовольнити їх частково з дотриманням принципів розумності та справедливості з урахуванням наданих доказів в підтвердження понесених страждань відповідно до ст.10, 60 ЦПК України.
Так, в обґрунтування спричиненої шкоди ОСОБА_2 зазначає, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди вона знаходилась на стаціонарному лікуванні протягом 15-ти днів, що підтверджується випискою з хвороби №8004 (а.с.9) та те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження легкої ступені тяжкості, що було встановлено в ході досудового кримінального провадження (а.с.7). Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди отриманням тілесних ушкоджень легкої ступені.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також розрахунки на підтвердження таких витрат.
Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з рогляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах ", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, представником позивачів не надано суду розрахунку витрат на правову допомогу з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу», у звязку з чим суд не вбачає законних підстав для їх стягнення.
Долю судових витрат, щодо сплати судового збору, суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам (75,86%).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 -215, 224-226 ЦПК України, ст..22, 202, 1187, 1192 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 23 140 (двадцять три тисячі сто сорок) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.
Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати в сумі 369 (триста шістдесят дев'ять) гривень 89 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Червонозаводським районним судом м.Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Іншими особами рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: С.М. Салайчук