Справа № 569/9880/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Соломон О.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства « Українська транспортна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем в якому виступав ОСОБА_3, а в подальшому був замінений на належного відповідача - ПАТ Українська транспортна страхова компанія ( а.с. 27, 36). Просив стягнути з відповідача 32080 гривень заподіяної йому майнової шкоди, яка складалась з придбання запчастин та виконання робіт для відновлення стану належного йому транспортного засобу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без участі його представника та письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити, у зв»язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю..

Третя особа та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 3 лютого 2015 року о 08 годині 10 хвилин в місті Рівне на вулиці Чорновола відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та «Mercedez Benz ML 250 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 4 березня 2015 року ухваленої в справі № 569/2178/15-ц, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Дана постанова набрала законної сили.( а.с.;0

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем допустив порушення Правил дорожнього руху України в результаті чого заподіяв матеріальної шкоди позивачу, яке полягало в пошкодженні належного останньому транспортного засобу.

Пошкодження транспортного засобу ОСОБА_2 підтверджується довідкою виданою ВДАІ м. Рівне від 03.02.2015 року, в якій зазначено про пошкодження переднього бамперу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Майнова шкода, заподіяна позивачу, складається з придбання ним: переднього бамперу 17500 гривень; накладки хромованої 7650 гривень; спойлера переднього бамперу 2900 гривень; панелі кріплення номерного знака 1150 гривень та монтажу і демонтажу переднього бамперу 480 гривень, фарбування переднього бампера 2400 гривень, що підтверджується видатковою накладною № ЧО00007498 від 13 лютого 2015 року та актом надання послуг № 14 від 19 лютого 2015 року.( а.с.6, 60)

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, зокрема: з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останньому було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 32080 гривень, яка підлягає відшкодуванню.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, була застрахована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія відповідно до полісу № АС/9738139 строк дії якого встановлено до 11.02.2015 року.( а.с. 20)

Відповідно до листа ПАТ «Українська транспортна страхова компанія, ОСОБА_3 05.02.2015 року звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхової події, в зв'язку із чим було зареєстровано справу № 456-15.( а.с.35)

Таким чином, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія, у відповідності до п. 34.1. ст. 34 ОСОБА_4 України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язана протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, в тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 34.2. ст. 34 ОСОБА_4 України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, страховиком залучаються їх працівники (п. 34.4. ст. 34 ОСОБА_4 №1961).

Із заперечення на позовну заяву, поданого представником відповідача, встановлено, що зобов'язань, покладених на відповідача ОСОБА_4 №1961-IV, ним не виконано.

Відповідно до п. 33.3. ОСОБА_4 України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього ОСОБА_4, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього ОСОБА_4, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Отже, судом встановлено, що позивач, звільнений від обов'язку збереження пошкодженого майна через не прибуття до місцезнаходження пошкодженого майна, протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, уповноваженого представника страховика.

Таким чином, позивач, на законних підставах здійснив дії спрямовані на відновлення стану належного йому транспортного засобу.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, саме п. 14, судам роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Суд критично відноситься до обґрунтувань відповідача, які викладені в запереченні на позовну заяву, з посиланням на ст. 35 ОСОБА_4 України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо того, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування, адже для реалізації таких прав, позивач, в силу п.п. 33.1.3. п. 33.1. ст. 33 ОСОБА_4 №1961-IV мав би бути обізнаний з місцезнаходженням страховика та мати відомості про страховий поліс, а таких доказів матеріали справи не містять.

Відсутні в матеріалах справи і докази про інформованість позивача про подання ОСОБА_3 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до відповідача.

Таким чином, невиконання зобов'язань відповідачем та третьою особою не можуть бути підставою для позбавлення права позивача на отримання грошових коштів в рахунок заподіяної йому шкоди.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦК України).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства « Українська транспортна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди задоволити повністю

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 32080 ( тридцять дві тисячі вісімдесят) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина