Справа № 523/5935/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

народних засідателів Кравченко В.В., Карагенової С.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участю лікаря-психіатра ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в присутності ОСОБА_3 про визнання фізичної особи обмежено дієздатною, -

встановив:

ОСОБА_2, звернулася до суду із зазначеною заявою та просила визнати її сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, обмежено дієздатним. В обґрунтування вимог посилалася на те, що її тривалі спостереження за поведінкою сина приблизно з 12-річного його віку дають їй підставу підозрювати, що син страждає на певний психічний розлад. А саме: при цілковито неушкодженому інтелекті й при здатності до логічного мислення виявляє серйозні, патологічні порушення у сфері почуттів та волі. Від профільного обстеження відмовляється. Її побоювання витікають з наявної нездатності її сина ОСОБА_3, усвідомлювати значення й наслідки своїх дій та керувати ними. З моменту досягнення повноліття син ніколи не працював. На даний час ОСОБА_3, також не працює, перебуває цілком на її утриманні, веде паразитично-симбіотичний спосіб життя. Вже більш десяти років, як він щодобово проводить цілий день і цілу ніч за комп'ютером. Спроби відволікти його від цих занять або спонукати заробляти ними син завжди сприймав агресивно. Контакти з зовнішнім світом вкрай обмежені. Місяцями син не полишає квартири. В гостях у нього нікого не буває. На жодний контакт з моїми знайомими, в разі їх візиту до мене, або з моїми друзями, що інколи приїздять, не йде. Такі обставини викликають побоювання, що, можливо, він страждає на невідому форму аутизму. Планів на майбутнє син не має. Подальша власна доля його не цікавить. Байдужий до свого зовнішнього вигляду, неохайний: доводиться мало не зі сльозами вмовляти його принаймні вмитися. На вмовляння реагує злісно. ОСОБА_3, виказує нерозуміння наслідків свого способу життя, неспроможний правильно орієнтуватися та адекватно оцінювати прості життєві ситуації. Спостерігається патологічний егоїзм, відсутність схильності до співчуття, безпорадність і безвідповідальність в оцінках сімейного й соціального стану справ, неадекватне ставлення до соціальних викликів сьогодення. В 2004 році ОСОБА_3, був змушений обрати спосіб подальшого навчання внаслідок неможливості перебування в середній школі через чисельні прогули, що супроводжувалися брехнею. Без її втручання син поступив в Одеський медичний коледж на фах «лабораторна діагностика»; але на останньому семестрі кинув навчання. В подальшому її син зробив лише одну спробу працевлаштуватися, осінню 2008 року; але через два місяці праці його було звільнено за систематичні спізнення й прогули. Більше жодної спроби працевлаштування він не робив. На всі пропонування працевлаштуватися, на запитання про його подальший спосіб життя й плани реагує ненавистю, злісними репліками, аж до прямої агресії.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради заперечувала проти проведення експертизи та зазначила, що відсутні підстави для визнання фізичної особи обмежено дієздатною.

Лікар-психіатр Одеського міського психіатричного диспансеру ОСОБА_1, за участі якої проводився розгляд справи, заперечувала проти примусового направлення ОСОБА_3, на судово-психіатричну експертизу в умовах стаціонару з підстав зазначених в ухвалі суду. Крім того, зазначила, що жодних підстав для визнання ОСОБА_3, обмежено дієздатним не має.

ОСОБА_3, в присутності якого розглядалася справи про визнання його обмежено дієздатним, заперечував проти задоволення заяви та проти примусового направлення його на судово-психіатричну експертизу в умовах стаціонару. В судовому засіданні пояснив, що у нього триває постійний конфлікт тільки із матірю. Саме через це вона влаштувала судову тяганину. Крім того, просив звернути увагу на те, що амбулаторною експертизою будь яких проявів психічного розладу у нього не виявлено.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_2 про визнання обмежено дієздатним ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, встановлено, що ОСОБА_3, не хворів на психічний розлад, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. На вимогу матері, 09.07.2008р., перебував на амбулаторному прийомі у лікаря-психіатра (а.с. 73), лікарем було встановлено психологічний стан ОСОБА_3, а саме: - «Всебічно орієнтований вірно. Увага, память, мислення не порушені. Інтелектуально розвинутий достатньо. Д-з: - істеричний розлад особистості», (а.с. 75).

Під час судового розгляду справи (загальною тривалістю понад три з половиною години) ОСОБА_3, повністю усвідомлював, що знаходиться в залі судового засідання, яке питання вирішується, був сконцентрований, уважний, реакцій замикання не виявляв, свої думки, міркування, пояснення по справі, відповіді на питання давав швидко, чітко та по суті поставленого питання, відповіді не абстраговані конкретні. Памятає всі деталі життя, навчання в школі, в професійному училищі, що повністю підтверджується звукозаписом судового розгляду справи.

Психологічний стан ОСОБА_3, також зазначений в висновку судово-психіатричної експертизи (а.с. 46), та не містить достатніх даних про наявність психічного розладу здоровя.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_4, оскільки вона є рідною сестрою заявниці, бачить ОСОБА_3, декілька днів на рік, а всі пояснення, які давала свідок, стосувалися небажання ОСОБА_3, працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу матері, та таку поведінку вважає неадекватною.

Відповідно до ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чином, при розгляді справи не встановлено, що ОСОБА_3, страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а тому заява ОСОБА_2, про визнання ОСОБА_3, обмежено дієздатним задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 212-215, 236-241 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В заяві ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в присутності ОСОБА_3 про визнання фізичної особи обмежено дієздатною - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:

Народні засідателі: