УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом першого заступника прокурора м. Черкаси в інтересах ОСОБА_6 до комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, про зобов'язання здійснити перерахунок коштів по сплаті за житлово-комунальні послуги та зарахування зайво нарахованих коштів в рахунок майбутніх платежів, за касаційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року перший заступник прокурора м. Черкаси в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Зазначав, що відповідач неправомірно нараховував позивачу плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, за період з 01 грудня 2008 року по 01 квітня 2011 року по завищеним тарифам, затвердженими рішеннями Черкаського міськвиконкому № 1747 від 25 листопада 2008 року та № 239 від 03 березня 2009 року «Про затвердження вартості житлово-комунальної послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», оскільки постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 червня 2009 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 січня 2013 року, рішення № 1747 від 25 листопада 2008 року визнано незаконним та скасовано, а тому відповідач був зобов'язаний провести перерахунок нарахованої позивачу плати за утримання будинків та прибудинкових територій відповідно до діючих тарифів.

На підставі наведених обставин прокурор просив суд зобов'язати КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради зробити перерахунок ОСОБА_6 коштів по сплаті за житлово-комунальні послуги, які були надані в період з грудня 2008 року по квітень 2011 року по тарифам, згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16 жовтня 2007 року № 1437 «Про встановлення вартості житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та зарахувати їх в рахунок майбутніх платежів.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підстави для перерахунку коштів зі сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій відсутні, оскільки судовим рішенням не було встановлено часу, з якого визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету від 25 листопада 2008 року про встановлення вартості цих послуг.

Проте, повністю погодитися із такими висновками судів не можна, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які надає КП «Придніпровська СУБ».

З 01 грудня 2008 року оплата вказаних послуг ОСОБА_6 нараховувалась відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1747 «Про встановлення вартості житлово-комунальної послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» від 25 листопада 2008 року.

03 березня 2009 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 239 «Про внесення змін до рішення № 1747 від 25.11.2008 року», яким викладено у новій редакції додаток 3, про встановлення вартості житлово-комунальних послуг з утримання будинків та при будинкових територій.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 червня 2009 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 січня 2013 року, рішення № 1747 від 25 листопада 2008 року визнано незаконним та скасовано.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Так, апеляційним судом зазначено, що нарахування вартості послуг відповідачем до 01 квітня 2011 року фактично проводилося не за тарифами встановленими скасованим рішенням № 1747 від 25 листопада 2008 року, а за тарифами встановленими рішенням № 239 «Про внесення змін до рішення № 1747 від 25.11.2008 року» від 03 березня 2009 року.

Однак, розглядаючи справу суд не звернув уваги на те, що указаного рішення № 239 від 03 березня 2009 року матеріали справи не містять, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають суттєве значення для її вирішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій формуються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад, погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-6ц13 від 27 березня 2013 року, у випадку визнання постановою суду рішення виконкому міської ради про зміну тарифів неправомірним, судам слід виходити із тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних недійсними.

За таких обставин, суди всупереч ст. ст. 212-214 ЦПК України не з'ясували дійсних обставин справи, не визначилися з характером спірних правовідносин та не звернули уваги на правові позиції висловлені Верховним Судом України, внаслідок чого дійшли до передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, апеляційний суд не врахував, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, що не заборонений законом.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік