Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 233/5299/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Чернецький В.А.
Номер провадження 22-ц/778/3265/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

ОСОБА_2

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Ясиновський коксохімічний завод про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області з позовом до ПАТ Ясиновський коксохімічний завод про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи.

В обґрунтування позову, зазначала, що 29 травня 1997 року при виконанні своїх трудових обовязків був смертельно уражений електричним током її батько ОСОБА_4, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві та свідоцтвом про смерть.

Трагічна смерть батька заподіяла їй фізичні та моральні страждання, оскільки вона у ранньому віці залишилась без батька, не має можливості вести повноцінне життя, мусить застосувати додаткові зусилля для організації свого життя.

На підставі викладеного, просила суд, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на її користь 500 000, 00 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 14 травня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ Ясиновський коксохімічний завод на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 20 000, 00 грн.

Стягнуто з ПАТ Ясиновський коксохімічний завод на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 14 травня 2014 року змінено в частині розміру моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ Ясиновський коксохімічний завод на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 50 000, 00 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10 вересня 2014 року касаційну скаргу ПАТ Ясинівський коксохімічний завод задоволено частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 14 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

При новому розгляді заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержєанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьком позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 Відповідно до акта про нещасний випадок на виробництві, складеного за формою Н-1, встановлено, що під час виконання ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків 29 травня 1997 року стався нещасний випадок (ураження електричним током), внаслідок чого наступила смерть останнього.

На час смерті загиблого членами його сім'ї були дружина - ОСОБА_6 та дочка - ОСОБА_3

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених ст.ст. 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад: ст. 49 Закону Про інформацію, ст. 44 Закону Про авторське право і суміжні права), про порушення зобов'язань, які підпадають під дію Закону Про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків , затверджені Постановою Кабінету Міністрі України від 23 червня 1993 року № 472, які діяли на момент виникнення правовідносин, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду.

Відповідно до ст. 440-1 ЦК УРСР (1963 року) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував, що на підставі ст. 440-1 ЦК України 1963 року заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Коло осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи встановлено ч. 2 ст. 1168 ЦК України 2003 року. Законодавець відносить до них: чоловіка, дружину, батьків, дітей, а також осіб, які проживали з померлою особою однією сім'єю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно врахував, що зазначена норма не може бути застосована, оскільки правовідносини сторін виникли в 1997 році, а Цивільний кодекс 2003 року набрав чинності 1 січня 2004 року.

Таким чином, положення Закону, який діяв на час виникнення правовідносин сторін, не регулюють правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, членам його сім'ї.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з прийнятим рішення суду першої інстанції, містять власне трактування положень матеріального та процесуального права до даних обставин і не спростовують оскаржуваний висновок суду, тому не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням вимог Закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: