У х в а л а

іменем україни

2 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, за касаційною скаргою ОлійникАліни Олегівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 30 квітня 2013 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Алматея» було укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2006474/3, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у межах невідновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 381 757,70 доларів США зі сплатою 13 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком, позичальником та ОСОБА_1 укладено договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2013 року № НКЛ-2006474/3, яка складається із: заборгованості за кредитом - 381 757,70 доларів США, що еквівалентно 4 473 464 грн 22 коп., заборгованості по процентах - 65 515,87 доларів США, що еквівалентно 767 719 грн 68 коп., пені по кредиту - 14 726,43 доларів США, що еквівалентно 172 565 грн 37 коп., пені по процентах - 2 945,90 доларів США, що еквівалентно 35 520 грн 27 коп., штрафу - 1 000 доларів США, що еквівалентно 11 718 грн 07 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Олійник А.О., яка діє від імені ПАТ «Дельта Банк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 30 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Алматея» було укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2006474/3, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у межах не відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 381 757,70 доларів США зі сплатою 13 % річних.

Тоді ж на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком, позичальником та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

13 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і позичальником укладено додатковий договір № 1 до договору кредитної лінії № НКЛ-2006474/3 про зміну кінцевої дати повернення кредиту - 31 серпня 2014 року, та встановлено графік його погашення.

В цей день було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки про зміну умов договору щодо нового строку виконання зобов'язання - 31 серпня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що встановлення додатковою угодою до договору кредитної лінії нових умов щодо порядку погашення основного зобов'язання шляхом встановлення графіку, який не був визначений первісним договором, внаслідок порушення якого наступає відповідальність у вигляді пені та штрафів, виникає можливість заявлення дострокової вимоги про погашення кредиту, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди в цій частині призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього, що, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, є підставою для припинення поруки.

Відповідно до п. 1.4 договору поруки сторони домовились, що кредитор та позичальник мають право змінювати умови кредитного договору без погодження із поручителем, при цьому порука за цим договором розповсюджується на всі зміни та доповнення до кредитного договору, у тому числі, але не виключно, стосовно суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом та комісій. Поручитель підтверджує, що зазначений припис є попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору, що призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Із зазначеного пункту договору випливає, що згода поручителя на зміну умов кредитного договору, що призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя, є попередньою, а не безумовною.

Тому відсутні підстави вважати, що така умова договору поруки може розцінюватись як згода поручителя на внесення змін до кредитного договору, в тому числі тих, які призведуть до збільшення обсягу його відповідальності, за що він буде відповідати перед кредитором, без погодження з ним.

Встановлення строку сплати коштів на погашення тіла кредиту додатковим договором та несплата таких у цей строк є підставою для нарахування пені і штрафу, передбачених кредитним договором, отже призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Із матеріалів справи вбачається, що підписуючи додатковий договір до договору до договору кредитної лінії № НКЛ-2006474/3, ОСОБА_1 діяв як директор товариства з обмеженою відповідальністю «Алматея», а не як поручитель.

Як поручитель згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності він не давав.

З огляду на викладене, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, який був предметом розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні апеляційного суду висновків, які ґрунтуються на встановлених відповідно до поданих сторонами доказів обставинах та нормах матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Олійник Аліни Олегівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова