набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1153/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Чаплинський районний суд Херсонської області

у складі:

головуючого судді Томашевського В.А.

при секретарі Покотун Р.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мета Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2012 року у відділенні № 57 публічного акціонерного товариства «Мета Банк» у місті Херсон був оформлений кредитний договір № 96 з особою, яка пред'явила паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_3 і за яким вказана особа отримала 17500 гривень кредитних коштів на строк до 30.11.2013 року включно.

Крім того на забезпечення зазначеного кредитного договору був укладений договір поруки №96А від 30.11.2012 року з особою, яка предявила паспорт громадянина України на імя ОСОБА_4.

ОСОБА_3 станом на 27.05.2014 року має загальну заборгованість 17428.78 гривень, з яких:

-по тілу кредиту 8750.24 гривень;

-заборгованість по процентам -140.08 гривень;

- заборгованість по комісії 3396.54 гривень;

- прострочена пеня 4529.42 гривень.

Позивач - публічне акціонерне товариство «МетаБанк» із позовними вимогами про примусове стягнення неповернутого кредиту та заборгованості по кредитним платежам до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не звертались, натомість, не відомо коли, перевіривши матеріали кредитної справи щодо отримання кредитних коштів за кредитним договором № 96 від 30.11.2012 року та виявивши дану заборгованість встановило, що оформлення зазначених договорів здійснювалось особисто начальником відділення № 57 публічного акціонерного товариства «МетаБанк» у місті Херсоні ОСОБА_1, яка засвідчила:

-заяву анкету з додатковою інформацією про стан позичальника від 22.11.2012 року;

-засвідчила копію паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_3;

-засвідчила копію паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_4;

-фінансового стану позичальника ОСОБА_3 на 21.11.2012 року;

-висновок фронт офісу від 22.11.2012 року;

-склала службову записку.

Звернувшись з позовними вимогами до суду, позивач вважає, що причиною, що призвела до неповернення у повному обсязі кредитних коштів кредитоотримувачем ОСОБА_3 є порушення працівником банківської установи ОСОБА_1 порядку оформлення кредиту, а саме вона допустила оформлення кредиту в той час, коли у паспорті поручителя ОСОБА_4 не була вклеєна фотокартка по досягненню 45 річного віку і в його паспорті на штемпелю місця реєстрації за зазначеною адресою м.Херсон, вул.. Бородіна, фактично відсутній будинок № 94.

Крім того, ОСОБА_1 порушила п.3.1 «Положення про відділення №57 ПАТ «МетаБанк» як працівник, що несе відповідальність за організацію та контроль своєчасного та якісного виконання операцій, вимоги технологічної карти 026 «Щодо ідентифікації клієнтів фізичних осіб», оскільки ідентифікацію зазначених осіб вона провела 21.11.2012 року, в той час, коли із заявою про видачу кредиту фактично боржники звернулись лише 22.11.2012 року. Також за день до видачі кредиту вона розрахувала фінансовий стан ОСОБА_3

Позивач зазначає, що причиною, що призвела до неповернення у повному обсязі кредитних коштів кредитоотримувачем ОСОБА_3 є також дії відповідача ОСОБА_2, який працював на посаді спеціаліста служби економічної безпеки управління якості активів банку, який мав - би здійснити перевірку доходів фізичних осіб, що звернулись за споживчими кредитами відповідно до п.2.2 та 3.1 «Положення про службу економічної безпеки АТ «МетаБанк» та п.2.1 його посадової інструкції, але не провів перевірку доходів позичальника ОСОБА_3 та поручителя позичальника ОСОБА_4

Позивач вважає, що результаті недотримання відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог внутрішньобанківських документів, АТ «МетаБанк» спричинено матеріальну шкоду у розмірі 17 500,00 грн., що складає фактичну заборгованість перед банківською установою боржників ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Позивач посилається, що відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслілок порушення покладених на них трудових обов'язків, що згідно ст. 132 Кодексу, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, що станом на 27.05.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не працюють у АТ "МетаБанк", письмові пояснення щодо ситуації яка склалася з їх вини надати відмовились, середньомісячна заробітної плати відповідача ОСОБА_1 складала 2 759,53 гривень, а середньомісячна заробітна плати відповідача ОСОБА_2 складає 2 167,72 гривень, тому просить суд стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "МетаБанк" з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства грошові кошти у розмірі 2 759,53 гривень, з ОСОБА_2 2 167,72 гривень а також солідарно з відповідачів 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, надавши пояснення у судовому засіданні та у письмовому вигляді, пояснивши, що за даним кредитним договором вона, як начальником відділення, документи у позичальника та поручителя лише прийняла, про що свідчить її підпис на анкеті та засвідчених копіях документів, проте їх перевірку та надання дозволу на видачу кредиту ОСОБА_3 здійснювала не вона.

За процедурою погодження будь-якого кредиту, ПАТ «МетаБанк» розглядає документи та погоджує видачу кредиту кредитним комітетом банку, членами якого є співробітники головного офісу банку, в даному випадку співробітники ПАТ «Мета Банк» в м. Запоріхокі та м. Миколаєві, а також служба безпеки банку.

Перед погодженням будь-якого кредиту всі учасники комітету ознайомлюються з повним пакетом документів та результатом перевірки позичальника службою безпеки, після чого надають погодження чи відмовляють у видачі кредиту. В документах, що додавались до позову, позивач спеціально не надав копію Протоколу засідання кредитного комітету з підписами його членів, який погоджував видачу даного кредиту.

Крім кредитного комітету та служби безпеки перевіряли документи з метою підготовки кредитного договору та договору поруки співробітники бек-офісу м. Запоріжжя, а саме: виконавець ОСОБА_5, контролер ОСОБА_6, чиїми підписами засвідчені кредитний договір та договір поруки. Від імені банку кредитний договір з ОСОБА_3 та договір поруки з ОСОБА_4М підписаний не нею, а ОСОБА_7

Крім цього банк надав витяг з технологічної карти № 026 ТК щодо ідентифікації клієнтів фізичних осіб та «Извлечение из временного порядка проверки паспортов граждан Украины, регистрационный № 161 В.», з якими вона не була ознайомлена під час роботи у ПАТ «Мета Банк», що підтверджується відсутністю її підпису на зазначених документах і що за їх змістом, цими документами у роботі мають керуватись касир та кредитний інспектор банку, а не вона, як начальник відділення.

Разом із тим підписи офіційних осіб банку на останній сторінці кредитного договору свідчать що підготовка оформлення кредитного договору та договору поруки здійснювалось співробітниками бек-офісу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а підписувався договір ОСОБА_7, а вона лише засвідчила, що дані в даних договорах співпадають з наданими на відділення документами, та підписані вони власноручно клієнтами, тими хто звертався за даним кредитом, що також могла перевірити служба безпеки за даними встановлених на відділенні чотирьох камер спостереження.

Крім того в посадовій інструкції начальника відділення відсутній пункт щодо його обов'язку перевірки документів позичальників і тому банк завбачно не надав повну копію, підписаної ОСОБА_1 на кожній сторінці її посадової інструкції як начальника відділення, а лише роздрукував знову ж з документу Mikrosoft Word положення про відділення, яке, можливо, затверджувалось після її звільнення з банку.

Щодо відмінності дат на засвідчених копіях документів 21.11.2012 та 22.11.2012 року повідомила, що оскільки дані особи звернулись за кредитом саме 21.11.2012. копії були засвідчені під час встановлення ділових відносин, і заява на кредит вперше була подана до банку 21.11.2012 року на більшу суму кредиту, саме тоді була заведена кредитна заявка до системи «КаллБек», проте після розрахунку фінансового стану 21.11.2012 року банк пішов на погодження меншої суми кредиту - лише в розмірі 17500.00 грн., тому заява була переписана на іншу суму кредиту 22.11.2012 року. На підтвердження цього у кредитній справі банку знаходяться дві заяви на видачу кредиту від 21.1 1.2012 року та 22.11.2012 року.

Відповідачка ОСОБА_1 просить суд прийняти до уваги її заперечення та відмовити ПАТ «Мета Банк» в стягненні грошових коштів у сумі 2759,53 грн. та суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ «Мета Банк» також не визнав, пояснивши, що з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 16.06.2014 року, не вказавши будь-яких поважних причин пропуску строку подачі позовної заяви, представник позивача також не надав суду доказів про поважність причин пропуску строку подачі

Він вважає, що позивач пропустив строки позовної давності, що є підставою в відмові позовних вимог. Також рахує, що позивач не зазначив, в чому саме виявилась пряма дійсна шкода, що конкретно він повинен був зробити і що в порушення інструкції не виконав та чи міг виконати, як пов'язані його дії чи бездіяльність з неповерненням кредиту, отриманого ОСОБА_3 за порукою ОСОБА_4, тому просить суд в позовних вимогах ПАТ «Мета Банк» відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши надані у справу позивачем докази, долучені до справи докази від відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Мета Банк» не підлягають задоволенню з наступного:

Відповідно до наказу №1464-к від 06.08.2012 року ОСОБА_1 прийнята на посаду начальника відділення ПАТ «МетаБанк» з випробувальним терміном до 05.11.2012 року та звільнена з посади за наказом №23-к від 09.01.2013 року за згодою сторін.

Відповідно до наказу №2435-к від 01.09.2008 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду фахівця ПАТ «МетаБанк» у підрозділ управління по роботі з проблемними активами, сектор економічної безпеки з випробувальним терміном до 01.12.2008 року та звільнений з посади 15.11.2013 року за власним бажанням.

Відповідно до ст. 60 ЩІК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 ( із наступними змінами) "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Як видно з матеріалів справи, з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 16.06.2014 року, не вказавши будь-яких поважних причин пропуску понад річного строку подачі позовної заяви, представник позивача також не надав суду доказів про поважність причин пропуску строку подачі позовної заяви.

Суд вважає, що позивач пропустив строки позовної давності без поважних причин, і це є є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслілок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку,

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" із змінами та доповненнями "під прямою дійсною шкодою, зокрема слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Позивач не зазначив, в чому саме виявилась пряма дійсна шкода від дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які конкретні їх дії призвели до матеріальної шкоди і чи є причинний зв'язок між діями працівників банку та наслідками, чи завдана вона банківській установі взагалі діями відповідачів у справі, як пов'язані їх дії чи бездіяльність з неповерненням кредиту, в той час коли ПАТ «МетаБанк» не звертався до особи, яка отримала кредит та особи, яка гарантувала повернення кредиту з позовними вимогами. При цьому суд враховує, що погашення кредиту, отриманого ОСОБА_3 у сумі 17500 гривень відповідно до наданого розрахунку самим позивачем, погашався боржником по тілу кредиту до 8750.24 гривень, також сплачувались відсотки за користування кредитом, які склали борг на 27.05.2014 року лише 140.08 гривень.

Крім того встановлено, що відповідно до службової записки ОСОБА_1 щодо намагання ОСОБА_3 отримати кредит на придбання побутової техніки, зазначено місце роботи даної фізичної особи та її співмешканця ОСОБА_8, наявність у ОСОБА_3 власного будинку, сталого заробітку, що свідчить про невикористані можливості банківської установи після звільнення з роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з банку позивача, до повернення кредиту дійсними боржниками за неповернутим кредитом.

Відповідно до наданих у справу банківських документів витягу із технологічної карти та витягу із «Положення про службу економічної безпеки..» дані документи не мають дійсних підписів працівників банку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ознайомлення з такими, що виключає відповідальність зазначених осіб в частині можливих правопорушень на підставі неналежного доказу.

За таких підстав, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Мета Банк» є необґрунтованими і не законними.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 68-72, 185, 197, 212-215, 224- 227 ЦПК України, ст.ст.130, 132, 228, 233, 234 КЗпП України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Мета Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення матеріальної шкоди - відмовити за пропуском строку позовної давності та недоведеності вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Чаплинського районного суду Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з часу отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я: