Єдиний унікальний номер 741/1707/14-ц
Провадження № 2/741/63/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 17 липня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

позивача та його представника адвоката ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів адвоката ОСОБА_5

та представника Червонопартизанської сільської ради Носівського району ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, комунального підприємства «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської районної ради Чернігівської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок,

встановив:

ОСОБА_7 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 28 лютого 2011 року виконкомом Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області було прийнято рішення № 21 про оформлення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями, які розташовані в с. Червоні Партизани Носівського району по вул. Щорса, 197, за ним (позивачем), ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 по 1/8 частині за кожним. На підставі зазначеного рішення КП «Носівське БТІ» здійснило реєстрацію права власності на житлові будинки та було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Він (позивач) вважає, що рішення виконкому Червонопартизанської сільської ради № 21 від 28 лютого 2011 року та видане на підставі нього свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 липня 2011 року порушують його майнове право на вищезазначені житлові будинки, стверджує, що він має право на набуття у власність щонайменше половину від кожного будинку, оскільки старіший будинок будували за життя його (позивача) батьки, а він його лише перемістив й перебудував, а новий будинок він (позивач) розпочав будувати у 1970 році і завершив будівництво до 1987 року.

ОСОБА_7 просив:

- визнати незаконним рішення виконкому Червонопартизанської сільської ради № 21 від 28 лютого 2011 року з тих мотивів, що в розумінні Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 7 лютого 2002 року, державою визнавались і підтверджувались факти виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно за особами, які дійсно мають такі права, а не за тими особами, які користуються житловою площею, площею загального користування відповідного нерухомого майна. Крім цього, приймаючи зазначене рішення виконком посилався на постанову Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, що прямо суперечить його діяльності, передбаченій Конституцією України, оскільки зазначена постанова не є джерелом права;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 086923 від 28 липня 2011 року з моменту його виготовлення, оскільки зазначене свідоцтво видане на підставі незаконного рішення виконкому Червонопартизанської сільської ради № 21 від 28 лютого 2011 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили задовольнити, позивач пояснив, що за вказівкою покійного батька, у батьківському дворі, без рішення про виділення земельної ділянки під будівництво, він (ОСОБА_7О.) почав будівництво нового будинку на два ходи, для себе і брата. В 1974 році перед тим, як закласти фундамент під новий будинок, старий будинок був зміщений, так як заважав, та був відбудований, став придатний для проживання. З 1977 року ОСОБА_2 почала проживати в старому будинку. Проект нового будинку він розробив особисто. Будинок старий і новий в експлуатацію не приймалися. Новий будинок був добудований в 1986 році. Виконком сільської ради безпідставно відніс його двір до типу колгоспного, так як не було доказів, які б це підтверджували.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, ОСОБА_2 пояснила, що старий будинок був перенесений на відстань 6 метрів. Новий будинок будували разом, вона зі своїм чоловіком та дітьми, покійним братом ОСОБА_6. Її мати ОСОБА_13 працювала в колгоспі. Рішення про будівництво нового будинку приймалося спільно всіма членами родини. Будівництво нового будинку здійснювалося за спільні кошти членів колгоспного двору. До сільської ради не зверталися для виділення земельної ділянки під будівництво нового будинку.

Представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що в лютому 2010 року у виконкомі сільської ради була зареєстрована заява ОСОБА_7 про оформлення права власності на домоволодіння по вул. Щорса, 197, в с. Червоні Партизани. Виконком розглядав заяву позивача, отримав згоду КП «Носівське БТІ» та прийняв відповідне рішення.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги не визнають повністю, просили відмовити в їх задоволенні.

Представник КП «Носівське БТІ» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання про те, що до 1988 року він (свідок) мешкав у с. Червоні Партизани, був сусідом позивача. Йому (свідку) відомо, що у 1974-1975 роках ОСОБА_7 переставив старий будинок на інше місце, розпочалося будівництво нового будинку. ОСОБА_7 працював на цегляному заводі в м. Ірпінь, заробляв цеглу на новий будинок, їздив на збирання врожаю на цілину, заробляв там гроші. Він (свідок) та інші допомагали ОСОБА_7 будувати будинок. ОСОБА_2 зі своєю сімєю проживала в старому будинку. Новий будинок будувався на два входи, друга половина нового будинку призначалася для брата ОСОБА_6.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дав показання про те, що він не звертався до виконкому сільради із заявою про оформлення права власності на домоволодіння. Перед початком будівництва нового будинку він не отримував відповідних дозволів. Частину нового будинку, яка призначалася брату ОСОБА_6, з його (ОСОБА_6) ініціативи була передана сестрі ОСОБА_6. З 1977 року до 1983 року він (свідок) в с. Червоні Партизани не проживав, їздив на заробітки та проживав в с. Кобижча.

Суд розглядає справу у відсутності відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9 та представника КП «Носівське БТІ» за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що два житлові будинки № 197 по вул. Щорса в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області відносилися до типу колгоспних дворів та такому (двору) належали, його головою була ОСОБА_13, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 17 квітня 1989 року (а.с. 59), копіями погосподарських книг Червонопартизанської сільської ради Носівського району за 1986-1990, 1991-1995 роки (а.с. 48-56).

З копії довідки Червонопартизанської сільської ради № 1494 від 4 квітня 2011 року (а.с. 64) вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку № 197 по вул. Щорса в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області були зареєстровані ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Із копій свідоцтв про народження (а.с. 94-95) вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, були неповнолітніми.

ОСОБА_13 станом на 15 квітня 1991 року була непрацездатною, їй виповнилося 77 років.

Позивач не надав суду доказів того, що він (позивач) та відповідачі втратили право на частку в майні колгоспного двору.

За таких обставин ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 належить по 1/8 частині житлових будинків № 197 по вул. Щорса в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 1996 року помер ОСОБА_15, а 19 жовтня 1997 року ОСОБА_13, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 66; 67).

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 липня 2011 року (а.с. 68), яке видано на два житлові будинки, що розташовані в с. Червоні Партизани Носівського району по вул. Щорса, 197, вбачається, що власниками цих будинків є ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Доводи позивача про те, що у 2014 році він довідався про те, що було зареєстровано право власності на два житлові будинки № 197 по вул. Щорса в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області спростовуються добутими по справі доказами, а саме його заявою до виконкому сільської ради про оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння у звязку із ліквідацією колгоспних дворів від 11 лютого 2011 року (а.с. 166).

Доводи позивача про те, що його покійна мати ОСОБА_13 не була колгоспницею, спростовуються добутими по справі доказами, а саме листом комунальної установи «Районний трудовий архів» Носівської районної ради Чернігівської області (а.с. 154), з якого вбачається, що в архівному фонді колгоспу імені Куйбишева у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1963-1974 роки є відомості про стаж роботи ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала показання про те, що в січні 2010 року вона діяла в інтересах батька та своєї тітки ОСОБА_13, була на консультації у адвоката ОСОБА_17 Після консультації, на прохання батька (ОСОБА_7, який на той час хворів), вона зверталася до сільської ради, де діловод їй допомогла написати заяву про оформлення права власності на домоволодіння.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дала показання про те, що в 2011 році вона приймала заяву від імені ОСОБА_7, яку подавала ОСОБА_16, про оформлення права власності на домоволодіння. Зразок заяви до виконкому для оформлення права власності був однаковий для всіх громадян, двори яких були колгоспними.

Показання свідків суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони узгоджуються між собою, підтверджують встановленні судом обставини, добуті відповідно до чинного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2010 року ОСОБА_7 намагався оформити право власності на житлові будинки в порядку спадкування, звертався до адвоката, уповноважував його оформити право власності на спадкове майно, що підтверджується показаннями позивача, копіями замовлень від 11 січня та 16 вересня 2010 року (а.с. 60; 61) та копією запиту нотаріальної контори від 9 вересня 2010 року (а.с. 62).

Рішення виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради № 21 від 28 лютого 2011 року про оформлення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями по вул. Щорса, 197, в с. Червоні Партизани Носівського району прийняте відповідно до чинного законодавства, повноважним органом, не порушує будь-яких прав позивача, а тому не підлягає визнанню незаконним.

Позивач не надав доказів того, що виконком порушив порядок прийняття зазначеного рішення.

Виконком Червонопартизанської сільської ради Носівського району при прийнятті рішення, про визнання незаконним якого просить позивач, посилався на постанову Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», однак таке посилання не порушує будь-яких прав позивача і не може бути підставою для визнання його незаконним.

Суд дає критичну оцінку свідоцтву про право особистої власності на домоволодіння від 17 квітня 1989 року, як доказу, вважає, що свідоцтво не є правовстановлюючим документом, але побічно підтверджує те, що будинки, на які воно видано, належали колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_13

Суд не приймає до уваги аргументи позивача про те, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 17 квітня 1989 року видане з порушенням чинних на той час нормативно-правових актів та не містить обовязкових реквізитів, оскільки судом не вирішується питання про визнання його незаконним чи недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що до 1987 року було проведено реконструкція старого будинку та закінчено будівництво нового будинку № 197 по вул. Щорса в с. Червоні Партизани Носівського району.

Доводи про те, що державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законом порядку, не заслуговують на увагу, оскільки до 5 серпня 1992 року не існувало жодного нормативно-правового акта, який би змушував громадян вводити в експлуатацію будівлі та споруди, збудовані ними.

Доводи свідка ОСОБА_7 про те, що він не звертався до виконкому сільської ради та не просив дочку написати заяву про оформлення права власності на домоволодіння, суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються показаннями свідка ОСОБА_16

Аналізуючи добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані на законі, не знайшли підтвердження доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позову до Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, комунального підприємства «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської районної ради Чернігівської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв