Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/6525/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кравцов С.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

ОСОБА_1,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА :

28 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання.

Посилалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2003 року, який розірвано рішення Веселівського районного суду від 14 листопада 2011 року.

Мають двох доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, Поліну, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є ОСОБА_3

Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2012 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної плати до досягнення ними повноліття.

На даний час дочка ОСОБА_4 є повнолітньою, однак продовжує навчатись в університеті за контрактом на другому курсі денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги. Оплата за навчання складає 5 000 грн. щорічно.

З цих підстав, відповідно до положень статті 199 СК України, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дочкою 23 років.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального і процесуального права, просить Веселівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1,4 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові про стягнення аліментів, суд виходив з того, що ОСОБА_3 не може надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Однак такий висновок не підтверджується наявними у справі документами, не узгоджується з нормами матеріального права.

Згідно статей 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2003 року, який розірвано рішення Веселівського районного суду від 14 листопада 2011 року ( а. с. 6,9 ).

Мають двох доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, Поліну, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є ОСОБА_3 ( а. с. 5-8 ).

Діти проживають ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні ( а. с. 12 ).

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2012 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної плати до досягнення ними повноліття (а. с. 10).

На даний час дочка ОСОБА_4 є повнолітньою, однак продовжує навчатися за контрактом у Мелітопольському державному педагогічному університеті ім.. ОСОБА_6.

За роз'ясненнями, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

ОСОБА_5 на другому курсі денної форми навчання, стипендію не отримує.

У звязку з цим студентка потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки позбавлена можливості матеріально себе забезпечувати.

Оплата за навчання складає 5 000 грн. щорічно. За проживання студентки у гуртожитку за 2014-2015 роки було сплачено 2 220 грн., за 2015-2016 роки сплачено 3 000 грн. Всі вказані витрати понесла позивач ОСОБА_2 ( а. с. 13-16,44 ).

Згідно довідки з місця роботи відповідача він працює в Веселівському міжрайонному управлінні водного господарства машиністом насосних установок, середній заробіток за період вересня 2014 року серпня 2015 року 1522 грн. 96 коп. При цьому будь-яких належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що з ним проживають та перебувають на його утриманні інші особи, як зазначив суд у рішенні, в матеріалах справи відсутні ( а. с. 22,27 ).

Отже висновок суду про те, що відповідач не спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, є необґрунтованим.

Виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи та постійний заробіток, колегія судів вважає, що розмір аліментів має бути визначений у частці від заробітку (доходу) батька позивачки.

Відповідно до статті 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи доводи ОСОБА_2, докази про матеріальний стан ОСОБА_3, розмір витрат на навчання, вимоги статті 182 СК України, колегія судів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/10 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

На підставі статті 88 ЦПК України з ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 365 грн. 40 коп. ( 243 грн. 60 коп. - за звернення до суду з позовом, 121 грн. 80 коп. за подачу апеляційної скарги ).

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 серпня 2015 року до закінчення навчання, але не більш ніж до 24 травня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.

Рішення в частині утримання аліментів у межах щомісячного платежу допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: