У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що з 12 січня 1996 року по 01 квітня 2010 року він працював у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») на різних посадах і за час його роботи у товаристві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати, у тому числі за час відпусток, провадилось із порушенням законодавства та строків їх виплати.

Враховуючи викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату за час відпусток у розмірі 1 487 грн. 28 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 13 518 грн. 69 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 134 258 грн. 46 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за частину часу затримки виплати недоплаченої заробітної плати при звільненні у сумі 8 500 грн., без утримання податків та обов'язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 200 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 625 грн. 60 коп. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «Євраз Суха Балка» компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з пропущенням строку її виплати скасовано. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з пропущенням строку її виплати з 01 січня 2000 року по 31 березня 2015 року у розмірі 5 989 грн. 70 коп. Рішення районного суду в частині стягнення з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу змінено, зменшено цей розмір з 2 625 грн. 60 коп. до 2 138 грн. 40 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Євраз Суха Балка» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строку її виплати та відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позову не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обов'язку роботодавця нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та завдану несвоєчасною виплатою заробітної плати моральну шкоду.

Скасовуючи рішення районного суду в частині компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та витрат, стягуючи їх в іншому розмірі, апеляційний суд виходив із правомірності задоволення, проте невірності розрахунку, проведеного судом першої інстанції. В іншій частині апеляційний суд погодився із висновками районного суду.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що з 12 січня 1996 року по 01 квітня 2010 року ОСОБА_3 працював у ПАТ «Євраз Суха Балка» на різних посадах.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що нарахування заробітної плати провадилось із порушенням законодавства та строків їх виплати.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до п. 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення; на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» управління поточною діяльністю акціонерного товариства здійснює виконавчий орган товариства. До його компетенції належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Згідно частини другої ст. 60 вищезазначеного Закону особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Спільна постанова № 3 від 06 лютого 2012 року, ухвалена ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілковим комітетом на виконання рішення наглядової ради ПАТ «Євраз Суха Балка», є чинною і обов'язковою для виконання на підприємстві.

Отже, чинним законодавством передбачено право підприємства визначати розмір коефіцієнта коригування для встановлення середньої заробітної плати за час відпусток при підвищенні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, а тому відповідач, як госпрозрахункове підприємство, з урахуванням фінансових можливостей правомірно здійснив таке коригування.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року № 6-234цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав належної правової оцінки зазначеній вище спільній постанові ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілкового комітету, якою затверджено можливість здійснення коригування заробітної плати та інших виплат виходячи з їх фінансових можливостей, а також наказу відповідача від 16 лютого 2012 року № 295, виданого на підставі цієї постанови, яким визначено порядок дій по здійсненню перерахунку.

Крім того, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (далі - Положення), встановлював зазначений вище порядок на період з 01 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року.

Виходячи з аналізу зазначених норм та змісту п. 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі - Правила), в разі несвоєчасної виплати або несвоєчасного визначення сум відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, стягненню підлягає компенсація за втрату частини доходу у зв'язку із затримкою її виплати в порядку, передбаченому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням.

З 01 січня 2001 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведено компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Згідно з указаним Порядком, у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 01 січня 2001 року. При цьому п. 2 Порядку встановлено, що компенсація працівника втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період.

Отже, своєчасно невиплачені суми відшкодування шкоди з 01 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, підлягають компенсації на підставі наведеного Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, а з 01 січня 2001 року ‒ на підставі вказаного Порядку від 21 лютого 2001 року № 159.

При цьому п. 2 Положення встановлено, що компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи з січня 1998 року, якщо індекс інфляції цін на споживчі товари і тарифів послуг за цей період зріс більше як на один відсоток.

Таким чином, законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої зарплати, а не при спорі щодо визначення розміру середнього заробітку за час відпустки.

Суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дав належної оцінки твердженням ПАТ «Євраз Суха Балка» про те, що спірні суми заробітної плати за час відпусток позивачеві не були нараховані взагалі, тобто відсутня умова компенсації втрати частини доходів, а саме наявність нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Також передчасним є висновок апеляційного суду щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки у порушення вимог ст. 84 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір стягуваних витрат судом недостатнім чином обґрунтовано. Не враховано і те, що вказані обставини, поряд із іншими є також предметом доказування у справі. При цьому апеляційний суд не дав оцінки квитанції № 2 від 01 червня 2012 року (т. 2 а.с. 104), наданій позивачем. Зокрема, не з'ясував, що підтверджує вказаний документ, у яких правовідносинах, не перевірив, чи може даний документ вважатися належним доказом сплати грошових коштів саме за договором про надання юридичних послуг від 01 червня 2012 року, а також не встановив які саме юридичні послуги були надані позивачу у справі.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи в оскарженій частині, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строку її виплати та відшкодування витрат на правову допомогу скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська