АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2929/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року ОСОБА_3 суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретаріОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, треті особи: Соснівський районний відділ управління Державної міграційної служби в Черкаській області, комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею та зняття з реєстрації, а також за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа: комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» ( далі КП «Соснівська СУБ) про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_8 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 27 липня 1989 року до грудня 2004 року та разом проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2006 року шлюб між сторонами був розірваний у грудні 2004 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, ОСОБА_7 за власним бажанням виїхав з вказаної квартири, створив нову сімю та поселився в іншому житловому приміщенні. Оскільки позивач з вказаного часу в квартирі не проживає, позивачка за власні кошти утримує житло та сплачує кошти за комунальні послуги.

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 просила суд визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право на користування квартирою № 88 в будинку 18 по вул. Крупської в м. Черкаси та зняти відповідача з реєстраційного обліку.

ОСОБА_7 в свою чергу також звернувся з позовом до суду до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна квартира була отримана його матірю, ОСОБА_9, на підставі Ордеру на житлове приміщення. У даній квартирі наявне майно як його, так і його матері. Крім того, ОСОБА_8 без його згоди змінила вхідні двері в квартирі, самовільно замінила замки, а тому доступу до квартири він не має.

На підставі цього, ОСОБА_7 просив суд усунути перешкоди у користуванні квартирою № 88 в будинку 18 по вул. Крупської в м. Черкаси та вселити його у зазначену квартиру, у задоволенні первісного позову - відмовити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_7 таким, що втратив право користування квартирою № 88 в будинку 18 по вул. Крупської в м. Черкаси.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги за зустрічним позовом, а у задоволенні первісного позову відмовити. При цьому вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи частково первісний позов та відмовляючи у задоволення зустрічного, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 довела той факт, що відповідач ОСОБА_7 з 2004 року не проживає у спірній квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1989 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2006 року шлюб між сторонами розірвано, про що видано Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії І-СР № 032240. Вказаним рішенням суду також встановлено, що подружні стосунки між ними припинені у 2004 році.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії ІІІ-СР № 313261.

Відповідно до Ордера на житлове приміщення № 004207 серії А, виданого Придніпровською радою народних депутатів 05.07.1985 року, ОСОБА_11 з родиною з двох осіб, надано право на зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що в м. Черкаси. Підстава видачі ордеру рішення міськвиконкому № 239 від 15.05.1985 року. До складу сімї входить син ОСОБА_7

Як видно з копії картки поквартирного обліку в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12

Відповідно до довідки про склад сімї, виданої КП «Соснівська СУБ» від 18.04.2015 року (вих.№ 3248) ОСОБА_7 є квартиронаймачем та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, особовий рахунок №71207089. Разом з ним зареєстровані: ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_10 син, ОСОБА_12 онука.

З копії паспорту відповідача ОСОБА_7 вбачається, що 25.05.2007 року ним було зареєстровано новий шлюб з громадянкою ОСОБА_3, актовий запис № 48.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 в судовому засіданні показали, що сторони були подружжям, потім розлучилися. Після розлучення ОСОБА_7 не зявлявся у спірному помешканні.

Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що ОСОБА_7 у 2004 році, забравши частину майна, залишив квартиру і вибув на інше постійне місце проживання.

Згідно з ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Відповідно до п. 11 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. із змінами, внесеними постановами N 2 Пленуму від 10 березня 1992 р. та N 13 від 25 грудня 1992 р., "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження такого вибуття суд бере до уваги фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовування кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Разом з тим, у справі немає переконливих та достатніх даних, які свідчили б про те, що ОСОБА_7 обрав інше постійне місце проживання, оскільки із спірної квартири він не виписувався, вживав заходів для побудови для колишньої дружини постійного житла в с. Леськи, Черкаського району.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання про визнання особи ОСОБА_12С.т таким, що втратив право користування житловою площею та зняття з реєстрації є передчасним і необгрунтованим.

Отже рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що своє рішення за первісним позовом районний суд також обґрунтував статтями 71, 72 ЖК України, тобто відсутністю відповідача понад встановлені строки. У самому позові ОСОБА_8 не посилалась на вказані статті ЖК.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 вказаної вище постанови від 12 квітня 1985 року № 2 суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Отже колегія суддів, ухвалюючи дане рішення, не враховує доводи, приведені районним судом стосовно відсутності відповідача за первісним позовом понад встановлені строки, оскільки суд першої інстанції в даному випадку вийшов за межі позовних вимог.

Що стосується відмови у задоволенні зустрічного позову, то це рішення суду на думку колегії суддів, законне та обґрунтоване. ОСОБА_7 не довів в судовому засіданні наявність за минулий період перешкод у користуванні спірною квартирою а доданий ним до апеляційної скарги Висновок Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області 23.10.2015 року ніяким чином не підтверджує факту порушення прав ОСОБА_7 в доступі до квартири. Крім того, відповідач за первісним позовом звернувся до правоохоронних органів вже після звернення позивачки з вказаним позовом до суду, що свідчить про те, що раніше перешкод у користуванні житлом йому не чинили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування житловим приміщенням скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

В іншій частині - рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :