У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний банк» на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний банк», ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування рішення постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року у справі № 587/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У заяві зазначав, що 16 червня 2011 року між ним та ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» укладений кредитний договір № 053-PLD, яким передбачено третейське застереження про розгляд спорів у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. У зв'язку з невиконанням ним умов кредитного договору ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» звернулося з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором і 15 січня 2013 року третейським судом проголошено рішення, яким позов задоволено. Вказане рішення вважав незаконним, оскільки при його ухваленні порушена процедура розгляду справи, ОСОБА_3 належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду справи у третейському суді, що позбавило його можливості реалізувати своє право на участь у розгляді справи, висловити свою позицію та надати докази. Крім того, склад третейського суду не відповідав вимогам закону, оскільки відповідачі не приймали участь у його формуванні; рішення не підписано суддею, що розглядав справу, підпис третейського судді нотаріально не посвідчений, замість підпису керівника Асоціації українських банків стоїть факсиміле. Вважав, що третейська угода є нікчемною, не потребує визнанню її недійсною в судовому порядку, оскільки третейське застереження в кредитному договорі укладено після 12 березня 2011 року - на порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (у редакції Закону, що набрав чинності з 12 березня 2011 року), тому справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не була підвідомча третейському суду.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 січня 2013 року № 587/12 задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строку на падання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 січня 2013 року № 587/12.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року закрито апеляційне провадження справі в частині апеляційної скарги ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2015року, якою поновлено строк на падання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 січня 2013 року № 587/12, апеляційний скаргу повернуто. Вирішено питання про розподіл судовий витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, заяву задоволено. Скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року у справі № 587/12 за позовом ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У касаційній скарзі ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвали судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки викладені представником заявника ОСОБА_3 підстави пропущення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13 січня 2013 року № 587/12 підтверджувалися належними доказами, суд першої інстанції задовольнив клопотання про поновлення пропущеного строку відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ЦПК України. Апеляційний суд правильно закрив провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про поновлення строку, оскільки за п. 7 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Суди дійшли правильного висновку, що третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження у кредитному договорі від 16 червня 2011 року, була укладена на порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Крім того, правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Такі висновки узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-2074цс15, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Міжнародний Інвестиційний банк» у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний банк», ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2013 року, за касаційною скаргою на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік