Провадження № 2/344/5151/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3, (надалі «Відповідач -1»), ОСОБА_4 (надалі «Відповідач -2») про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що донька Позивача ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак ніколи у вказаному житлі не проживали, оскільки в 2005 році виїхали за межі України, де і проживають на даний час, участі в утриманні житлового будинку не беруть. Позивач змушений самостійно оплачувати комунальні послуги за житло.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутності Відповідача-1 та Відповідача-2.

Відповідач 1 ОСОБА_3 та Відповідач 2 - ОСОБА_4 до суду повторно не зявилися, явку уповноваженого представника до суду не забезпечили, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, шляхом поміщення повідомлення в засобах масової інформації.

Письмового відношення відповідачів до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є сусідом Позивача, повідомив Суду про те, що протягом десяти років не бачив у квартирі доньку Позивача,- ОСОБА_3 та її сина ( онука Позивача) - ОСОБА_4. Речей Відповідача-1 та Відповідача-2 у вказаній квартирі не бачив.

Проаналізувавши пояснення Позивача, заслухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 16.09.2004року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.09.2004р. ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири, житловою площею 14,5 кв.м., загальною площею 30.2 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4867969 від 27.09.2004р. ( а.с.5) ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, ( частка 1/1).

Разом з Позивачем у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 ( донька Позивача) та ОСОБА_4 ( онук Позивача) , про що свідчить копія Будинкової книги ( а.с. 6-8).

Посилаючись на факт непроживання відповідачів у вказаній квартирі понад 10 років. ОСОБА_2 звернувся до суду з даним цивільним позовом про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено те, що Відповідач-1 та Відповідач 2 з 2005року не проживають у вказаній квартирі. Позивач змушений оплачувати самостійно всі комунальні послуги за відповідачів.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 належить Позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З пояснень Позивача та свідка в судовому засіданні випливає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в квартирі № 1, будинку № 9 на вулиці Симоненка в м. Івано-Франківську з 2005 року .

Докази, які б спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Отже, право на користування житлом було набуто відповідачами, а після остаточного виїзду з даного будинку та встановлення факту не проживання близько десяти років по місцю реєстрації, відповідачі втратили таке право на користування житловим приміщенням.

При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сімї права користування помешканням.

Отже, враховуючи те, що відповідачі не проживають в житловому приміщенні в квартирі АДРЕСА_1, не несуть витрат по утриманню житла, а тому їх слід визнати такими, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь Позивача понесені ним судові витрати.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.317,391,405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою Відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.