Справа № 510/1331/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав відповідну заяву.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_2 (гр. ОСОБА_3); копія заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва на спадщину; копія заповіту на імя ОСОБА_2, від 04.04.1997 р.; копія довідки Орлівської сільської ради від 27.01.2015 р.; копія заповіту ОСОБА_4, складеного на імя ОСОБА_5 від 28.04.1999 р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, померлої 28.08.2014 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району; копія свідоцтва про право власності від 16.11.2006 р.; копіїї квитанції на оплату послуг ЖКГ;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що домоволодіння № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району на праві власності належало нині померлій ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 836729 від 16.11.2006 р.

У 2005 р. ОСОБА_2, як власник, не маючи на той момент відповідних правовстановлюючих документів на нерухомість, подарувала позивачці вищевказаний житловий будинок, передавши у володіння та користування фактично належну їй нерухомість. Тоді ж позивачка заселилася на житлоплощу вищевказаного домоволодіння, з того часу мешкає там. Отже, з 2005 р. по теперішній час позивачка фактично, відкрито, безперервно володіє житловим будинком № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги та ін. З метою переоформлення вказаного житлового будинку на себе, позивачка неодноразово зверталася до ОСОБА_2, фактичного власника будинку, так у 2006 р. ОСОБА_2 отримала технічну документацію та свідоцтво про право власності на будинок, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

28.08.2014 р. ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 386335. На випадок смерті ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження на імя свого сина ОСОБА_2, відповідача у справі, який прийняв спадщину у вигляді домоволодіння № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, подавши відповідну заяву до нотаріуса, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, відповідач вимог щодо зазначеного будинку не має, не претендує на нього та не заперечує щоб позивачка оформила право власності на житловий будинок на своє імя.

Отже, з 2005 р. по теперішній час позивачка фактично, відкрито володіє домоволодінням № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, провела газове опалення, проводила поточний, капітальний ремонти та ін., що підтверджується відповідними квитанціями про сплату послуг. З 2005 р. відповідач, інші правонаступники жодного разу не витребували у позивачки майно, вимог щодо повернення домоволодіння не висували, на домоволодіння не претендують, відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, не заперечує щоб позивачка оформила право власності на житловий будинок на своє імя.

У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що вона правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном на протязі десяти років, а тому набула право власності на домоволодіння № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, оскільки з 2005 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на вищевказане домоволодіння.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року).

Таким чином, з 2005р. по теперішній час позивачка безперервно, відкрито володіє вказаним житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, доглядає за ним, проводить поточні ремонти, та ін. За весь час володіння позивачкою будинком, ОСОБА_2 як власник житлового будинку, а після її смерті 28.08.2014 року відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець вказаного будинку, не предявляли до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, не брали участі у її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину з підстав ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою домоволодінням є добросовісним (тобто позивачка вважає, що вона володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута домовленість про передачу у володіння та користування житлового будинку), правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником, сплачувала комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав було передано у володіння та користування ОСОБА_1, внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на вищевказане домоволодіння.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на житловий будинок № 19 по вул. 28 Червня в с. Орлівка Ренійського району Одеської області.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник