АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/8059/2015 Головуючий у І інстанції - Колесник О.М.
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва апеляційну скаргу Жданюк Дарї Василівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що 13.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 49 500 доларів США зі сплатою 13,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2018 року. АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 49 500 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №85267 від 13.05.2008 року, згідно умов якого відповідач передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, та є власністю іпотекодавця. В свою чергу, відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, загальна сума якої станом на 02.10.2014 року складає 1 157 777,91 грн.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивач просив в рахунок виконання основного зобов»язання щодо оплати заборгованості у сумі 1 157 777 грн. 91 коп. за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, та є власністю Іпотекодавця, шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за Іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції відповідач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд виходив з того, що відповідач не виконав належним чином умов договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого у нього перед ПАТ «Дельта Банк» виникла заборгованість, яка підлягає стягнення з відповідача, наявність іншого майна не встановлено, а ОСОБА_2 постійно проживає в АДРЕСА_1, тому позов щодо звернення стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки, задоволенню не підлягає, оскільки Законом України «Про мораторій» встановлено, що не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що 13.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 49 500 доларів США з розрахунку 13,50% річних на строк до 14.05.2018 року (а.с.8-15).

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №85267 від 13.05.2008 року, відповідно до умов якого відповідач передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 39,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю іпотекодавця (а.с.21-23).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с,33-34).

У зв»язку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту та процентів за його користування утворилася заборгованість, яка станом на 02.10.2014 року становить 1 157 777,91 грн., що складає: 24 873,63 грн. заборгованість за кредитним поговором, з яких: 24 873,63 грн. - сума заборгованості за відсотками; заборгованість за додатковою угодою в сумі 1 142 904,28 грн., з яких: 626 275,06 грн. - сума заборгованості за кредитом; 516 629,22 грн. - сума заборгованості за відсотками

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі до ст.36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

В пункті 5. договору про іпотеку №8526 сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (а.с.21-23).

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п. 38, 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.04.2012 року, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36,

частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель

може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права

власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права

власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є

договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження

в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми

правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права

власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Як видно зі справи позивач не реалізував передбаченого договором способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, умовами договору про іпотеку №8526, сторонами не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на нього, а тому позивач не має права вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки вказаним шляхом.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». Товариство на позбавлено права звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону.

Відповідно до вимог ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення суду.

Оскільки під час розгляду справи встановлено неправильне застосування судом норм матеріального права, яке є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги й скасувати рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» з приведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Жданюк Дарї Василівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки -відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: