АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8582 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Осаулов А.А.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Експобанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 квітня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.04.2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Експобанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, суд вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відносно ПАТ «КБ «Експобанк» введена тимчасова адміністрація, а у відповідності до п. 1 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Проте, відповідно до ч.1,3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Тому, враховуючи той факт, що виплати процентів по договору №3980/15969/2013 банківського вкладу «Класичний» повинні були здійснитися відповідачем 03 серпня 2014 року, а по договору № 5936/15969/2014 банківського вкладу «Класичний» - 15 серпня 2014 року, а відповідач їх не здійснив і не здійснював протягом двох місяців, позивач керуючись п. 2.5. вказаних договорів та ст. 1060 ЦК України, неодноразово звертався до відповідача з проханням достроково повернути вклади і несплачені по них відсотки. Проте, відповідач відмовляв повертати депозитні вклади і відсотки по них, спочатку посилаючись на відсутність коштів та фінансово-економічну ситуацію в країні, а потім на те, що відносно нього введена процедура тимчасової адміністрації.

Однак, у відповідності до вище зазначених норм цивільного законодавства для належного виконання банком своїх зобов'язань, банк повинен був повернути суму вкладу та нараховані по ньому проценти, що не було здійснено, і свідчить про те, що банком не виконано взяте на себе зобов'язання, чим грубо порушено законні права та інтереси позивача, а також норми цивільного законодавства, а саме ст.1060 ЦК України, згідно з якою банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.Однак, суд ухвалюючи оскаржуване рішення проігнорував ряд норм, які гарантують право вкладника на повернення свого вкладу.

Апелянт вказує на те, що тимчасова адміністрація відносно ПАТ «КБ «Експобанк» завершила свою дію 23 січня 2015 року, і відмовляти в задоволенні позову з підстав введення тимчасової адміністрації 09 квітня 2015 року суд не міг, оскільки це є необґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Позивачка ОСОБА_3, представник відповідача ПАТ «КБ «Експобанк» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Банк не повідомив суду причини неявку свого представника в судове засіданням. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника банку, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України. Неявка позивача в судове засідання не чинить суду перешкод у розгляді справи по суті, участь у розгляді справі бере її представник.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2013 року між сторонами було укладено Договір № 3980/15969/2013 банківського вкладу «Класичний» строком до 03 січня 2015 року, з щомісячною виплатою процентів в розмірі 7,5% річних (а.с.10).

Відповідно до умов вказаного договору банківського вкладу позивачкою було внесено на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 110 000,00 євро.

Крім того, 15 квітня 2014 року між сторонами було укладено Договір №5936/15969/2014 банківського вкладу «Класичний» строком до 15 травня 2015 року із щомісячною виплатою процентів в розмірі 9% річних (а.с.12).

Відповідно до умов вказаного договору банківського вкладу позивачкою було внесено на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 90 000,00 доларів США.

03.11.2014 року позивачка через свого представника звернулась до відповідача із заявою про повернення всієї суми вкладу, однак у поверненні їй коштів було відмовлено (а.с.14).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, згідно із положеннями ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ч.1 ст.1074 ЦК України).

Як передбачено ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року № 597 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 вересня 2014 року № 97 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Експобанк», згідно з яким з 25 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Експобанк».

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 просила банк повернути їй кошт за договорами банківського вкладу вже під час дії в банку тимчасової адміністрації. За захистом своїх прав вона звернулась до суду 29 грудня 2014 року, тобто під час дії у ПАТ «КБ «Експобанк» тимчасової адміністрації, що унеможливлює виконання заявлених позивачкою вимог щодо стягнення грошових коштів за договорами депозиту.

У випадку припинення дії тимчасової адміністрації, позивач не позбавлена права та можливості вирішувати питання з банком щодо повернення їй депозитних коштів та здійснення інших виплат, у відповідності до умов вище зазначених договорів.

Суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у стягненні моральної шкоди, оскільки умовами договорів та положеннями Закону України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено відшкодування моральної шкоди за банківськими вкладами. Положення Глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобов'язання. У випадку невиконання зобов'язань, в тому числі неповернення банківського вкладу положення ст. 1167 ЦК України (підстави відповідальності за завдану моральну шкоду) не застосовуються.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 до відповідача про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів є не обґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню є вірним та таким, що відповідає вимогам закону та змісту депозитних договорів.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: