Єдиний унікальний номер 227/4238/14-ц Номер провадження 22-ц/775/372/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Маширо О.П.

суддів Канурної О.Д., Санікової О.С.

при секретарі Будюк Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу по апеляції ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернулась відповідачка ОСОБА_1 (ОСОБА_3) з апеляційною скаргою на рішення суду, яким їй було відмовлено в ухваленні додаткового рішення та закритті провадження у справі про стягнення з неї як поручителя та боржника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції виходив з того, що 13 жовтня 2006 року відповідачка ОСОБА_2 уклала з позивачем договір про надання кредитних коштів у сумі 13 000 грн., які були перераховані на відкритий на її ім»я картковий рахунок. Поручителем у цьому договорі є ОСОБА_1 (ОСОБА_3).

Оскільки позичальниця виконувала свої обов»язки за кредитним договором неналежним чином, станом на 20 січня 2009 року утворилась заборгованість у загальній сумі 14 163 грн. 65 коп.

Справа розглядалась неодноразово.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 16 червня 2010 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі: суд розірвав укладений між сторонами кредитний договір та стягнув з позичальниці ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 (ОСОБА_3) у солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 14 163 грн. 65 коп. та судові витрати.

18 вересня 2014 року та 05 червня 2015 року відповідачка ОСОБА_1 (ОСОБА_3), яка є поручителем у кредитному договорі, подала заяву про ухвалення додаткового рішення та закриття провадження відносно неї, оскільки позивач у своїй заяві відмовився від позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи ОСОБА_1 (ОСОБА_3) у задоволенні її вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при повторному розгляді справи 16 червня 2010 року після скасування апеляційним судом попереднього рішення суду від 16 квітня 2009 року

представник кредитної установи позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути заборгованість з обох відповідачок у солідарному порядку, про часткову відмову від позову пояснень не надавав, таку заяву не підтримав.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 (ОСОБА_3) просить рішення суду скасувати, оскільки вважає, що воно постановлене з порушенням вимог матеріального і процесуального закону, крім того, суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, які мають значення у справі.

Зокрема, суд не прийняв до уваги її доводи про те, що вона не підписувала договір поруки, що можливо було би підтвердити почеркознавчою експертизою, тому поручителем вона бути не може.

Однак про ухвалене 16 червня 2010 року рішення суду вона не знала, у судовому засіданні присутньою не була, тому не знала про стягнення з неї як з поручителя суми боргу за кредитним договором.

При ознайомленні зі справою у суді першою інстанції їй стало відомо про те, що позивач відмовився від позову стосовно неї, тому вона просила закрити провадженні в частині стягнення з неї суми боргу.

Вважає, що судом першої інстанції постановлене незаконне рішення про відмову їй у закритті провадження у справі, оскільки на час розгляду справи був наявний процесуальний документ про зміну позовних вимог.

Сторони у судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Апелянтка подала до апеляційного суду заяву, у якій просила розглянути її апеляційну скаргу за її відсутністю.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим у відповідності до вимог процесуального судочинства на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону, тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об"єктивно дослідив надані сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зробив правильні правові висновки про те, що вимоги позивачки не ґрунтуються на законі.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з яких суд його ухвалив. Ці мотиви не суперечать закону та не спростовуються доводами скарги.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не підписувала договір поруки, оскільки ніяких належних доказів щодо цього вона не надала. До того ж, рішення суду про стягнення з неї та з позичальниці суми боргу не скасоване, воно набрало законної сили, тому підлягає виконанню.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що при остаточному розгляді справи та стягненні на користь банку з відповідачок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (ОСОБА_3) суми боргу представник банківської установи не підтримав відмову від позову стосовно відповідачки ОСОБА_1 (ОСОБА_3), наполягав на стягненні суми боргу як з позичальниці Кірєєвої, так і з поручителя ОСОБА_1 (ОСОБА_3) у солідарному порядку.

Рішенням суду від 16 червня 2010 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги були задоволені, сума боргу у розмірі 14 163 грн. 65 коп. була стягнута у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (ОСОБА_3).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що правові висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Усі інші доводи апеляційної скарги також були предметом дослідження у суді, на правильність висновків суду вони не впливають, тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставну, рішення суду як таке, що відповідає вимогам закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: