Справа №504/1935/15-ц
№2/504/1389/15
Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді Рідник І.Ю.
секретаря Твардовського О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -
У червні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики від 03 березня 2012 року в розмірі 294560 гривень та штрафних санкцій за непогашення заборгованості в розмірі 3213649.60 гривень, що в загальній сумі становить 3508209.60 (три мільйони пятсот вісім тисяч двісті девять) грн.60 коп.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином /а.с.18,19,20,24/, причину неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд, за згодою представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній письмових доказів з ухваленням заочного рішення, що відповідає вимогам ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 207 ЦК визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Право-чин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сто-роні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.192 ЦК гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в України у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Відповідач взяти на себе зобовязання не виконав та в обумовлений строк грошові кошти позивачу не повернув, у звязку з чим позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом свого порушеного права з визначенням суми боргу у грошовій одиниці України гривні.
Статтею 525 ЦК визначено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.ст.1049,1050 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Згідно ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Отже, враховуючи, що відповідачем було порушено зобовязання по поверненню суми позики в обумовлений строк, розмір процентів за порушення грошового зобовязання за домовленістю сторін був встановлений договором в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення, вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за порушення грошового зобовязання в розмірі, визначеному у договорі, ґрунтується на вимогах закону та також підлягає задоволенню.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З наданих позивачем ОСОБА_1 документів убачається, що вона є інвалідом ІІ групи /а.с.11/, та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, судовий збір в дохід держави в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. підлягає стягненню з відповідача.
На підставі ст.ст.11,192,202,207,525,533,610,625,1046,1047,1048,1050 ЦК і керуючись ст.ст.3,11,60,88,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за письмовим договором позики від 03.03.2012 року в розмірі 294 560,00 грн. (двісті девяносто чотири тисячі пятсот шістдесят) гривень 00 коп. та проценти від простроченої суми в розмірі 3213649,60 (три мільйони двісті тринадцять тисяч шістсот сорок девять) гривень 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя: