Справа № 727/5112/15-ц
Провадження № 2/727/1579/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні квартирою, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідач по справі є колишнім чоловіком ОСОБА_1, шлюб з яким розірвано в 2007 р. Він зареєстрований в цій квартирі, але забравши всі свої речі пішов звідти та не проживає там з 2007 р.

Своїм перебуванням на реєстраційному обліку за адресою майна, що належить позивачам, відповідач створює їм перешкоди в реалізації ними у повному обсязі прав його власника.

А тому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням -квартирою № 8 в будинку № 4 по вулиці Л.Толстого в м. Чернівці.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про вселення та зобовязання відповідачів не перешкоджати йому користуватися квартирою посилаючись на те, що після розірвання в 2007 році шлюбу з ОСОБА_1 між ними склались неприязні стосунки, відповідачі чинили йому перешкоди у проживанні у спірній квартирі за місцем його реєстрації. Відповідачі замінили всі замки до квартири і він втратив можливість користуватися нею.

Вважав цю причину не проживання в квартирі є поважною. В квартирі залишились його особисті речі. Він неодноразово виявляв бажання забрати ці речі, але відповідачі йому в цьому відмовляли.

В цій квартирі проживає на той час неповнолітній син ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а тому він не хотів створювати конфліктних ситуацій, вирішувати їх за допомогою викликів працівників міліції, які могли б зашкодити психіці та нормальному духовному розвитку неповнолітньої дитини. Тому він обмежувався тільки тим, що забирав свого сина зі школи, та відвозив до дому.

Він не має іншого постійного місця проживання а тому просив суд вселити його в спірну квартиру та зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні нею.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів в судовому засіданні свій позов підтримали, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені у власній позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні свій позов підтримав, в задоволенні первісного позову просив відмовити і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у власній позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 6 ).

Відповідач по справі є колишнім чоловіком ОСОБА_1, шлюб з яким розірвано в 2007 р. ( а.с. 9 ). Він зареєстрований в цій квартирі ( а.с. 107 ).

З 2007 року відповідач без поважних на те причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Це в судовому засіданні пояснили суду свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та син сторін ОСОБА_3 З 2007 року відповідач ніколи не приходив до спірної квартири та не намагався в неї вселитись.

Суд вважає, що представником відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведено факт перешкоджання позивачами відповідачу користуватися спірною квартирою, що там знаходяться його речі, що він намагався вселитися в спірну квартиру або будь-яким іншим чином відновити свої житлові права.

Посилання представника відповідача на те, що він через неповнолітнього сина не хотів створювати конфліктні ситуації , вирішувати їх за допомогою викликів працівників міліції, які могли б зашкодити психіці та нормальному духовному розвитку неповнолітньої дитини на думку суду також не відповідають дійсності оскільки його син свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив суду, що він батька відповідача ОСОБА_3 взагалі не бачив з 2008 року та не розмовляв з ним. Саме це на думку суду є моральною травмою для неповнолітньої дитини. Крім того представник відповідача не пояснив суду, що саме після досягнення сином повнолітня в червні 2014 року перешкоджало ОСОБА_3 відстоювати свої, як він вважає, порушені житлові права, зокрема зверненням до суду з позовом про вселення.

Згідно з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідач з 2007 року, тобто понад один рік, без поважних причин не проживає в спірній квартирі, своїм перебуванням на реєстраційному обліку в спірній квартирі, що належить позивачам, створює перешкоди в реалізації ними у повному обсязі прав власників квартири, а тому на думку суду ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 8 в будинку № 4 по вул. Л.Толстого в м. Чернівці.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов ні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_3 визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 8 в будинку .№4 по вул. Л.Толстого в м. Чернівці.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні квартирою відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 04 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: