АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

14 грудня 2015 року суддя Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Оніщук М.І., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано час для усунення недоліків, а саме апелянту слід було надати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору (оригінал квитанції) у встановленому законом розмірі за належними реквізитами та належно оформлену апеляційну скаргу з її копіями та доданими письмовими матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

23 листопада 2015 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшла заява про усунення недоліків разом з належно оформленою апеляційною скаргою, однак, в частині сплати судового збору, недоліки апелянтом усунуто не було.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

10 грудня 2015 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2, в якій було вказано, що ним до суду направлялась квитанція про сплату судового збору від 14.08.2015.

Однак, вказана квитанція немає ніякого відношення до апеляційної скарги, що направлялась до суду 19.11.2015, оскільки згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 ОСОБА_2 слід було сплатити судовий збір у розмірі 4 019,40 грн.

Таким чином, станом на 14.12.2015 вказані судом в ухвалі від 03.11.2015 недоліки усунуто не було.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, враховуючи те, що без усунення вказаних недоліків суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження та виходячи з вимог ст.ст.121,295,297 ЦПК України, апеляційну скаргу слід визнати неподаною і повернути апелянту.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.121,295,297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Оніщук М.І.