Справа № 752/3673/15-ц
провадження № 4-с/752/53/15
У Х В А Л А

Іменем України

11.12.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чередніченко Н.П.,

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві , учасник виконавчого провадження ОСОБА_2 , -

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії ержавного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві, відповідно до якої просила визнати дії державного виконавця, які виявилися у невиконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року та просить скасувати Постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2015 року .

Скарга обгрунтована тим, що державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві не виконав постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2012 року та не скасував постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2011 року і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не було вилучено вказаного запису. Крім того вказує, що державним виконавцем наклавши арешт на квартиру АДРЕСА_1, не взяла до уваги, що вказана квартира перебуває у спільній частковій власності.

Представник учасника виконавчого провадження стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки в діях державного виконавця не вбачається порушень вимог закону .А рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 не виконане з вини ОСОБА_4

Державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві до суду не з"явився , направивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності .

Вислухавши осіб, які приймають участь у справі , дослідивши матеріали за скаргою, матеріали виконавчого провадження ,суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження 21.06.2011 року на адресу відділу ДВС Голосіївського РУЮ надійшла заява ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-6962/10, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 16.06.2011 року та накладення арешту на майно боржника.

24 червня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Лопатецькою Ю.В. відкрито виконавче провадження та надано строк боржнику на добровільне виконання рішення суду до 01.07.2011 року.

При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не вирішувалося питання про накладення арешту на майно боржника .

Відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов"язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред"явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і пред"явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби .

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження .

Отже при відкритті виконавчого провадження і винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець діяла в межах вимог Закону України "Про виконавче провадження " і будь-які права боржника в даній частині порушені не були .

Дані обставини встановлені і ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2012 року по справі за скаргою ОСОБА_1

За результатами розгляду даної скарги , судом було прийнято ухвалу, якою ... в тому числі скасовано постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2011 року. У задоволенні вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2011 року у виконавчому провадженні № 27212497- відмовлено. При цьому слід відмітити, що сама ОСОБА_1 була присутня при розгляді скарги. І про всі обставини справи фактично була повідомлена .

Згідно з вимогами ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно ( майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату ( заробіток0, доходи ,пенсію, стипендію боржника; зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням .

Відповідно до ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті( опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергк звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, і цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунках в цінних паперах у дипозитаріях цінних паперів .

Готівкові кошти,виявлені у боржника, вилучаються.

За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення . Борника має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу .

Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні ( шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, БТІ , нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Як вбачається з наданих і досліджених судом матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець, у відповідності до норм чинного законодавства та Закону України "Про виконавче провадження" проводив виконавчі дії з примусового виконання рішення суду про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Одночасно сама ОСОБА_1 достоменно знаючи про наявність виконавчого провадження про примусове стягнення з неї суми боргу на користь ОСОБА_2 не вчинала жодних дій для виконання рішення суду .

Як вже зазначалося вище, обставини для вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду настали, навіть в зв"язку з тим, що сама ОСОБА_1 неодноразово оскаржувала дії державного виконавця щодо вчинення процесуальних дій у виконавчогму провадженні . Крім того ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2012 року було відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2011 року у виконавчому провадженні № 27212497. ( під час розгляду вказаної скарги сама ОСОБА_1 приймала участь) .

ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем не виконано вищевказана ухвала суду та не внесено відомості про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2011 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Однак доказів тому не надала .

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, скаржником у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог.

Більше того у відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається , що 19.02.2015 року за за заявою Державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві Сатиренко І.О. було внесено інформацію про державну реєстрацію обтяження вчинену на підставі постанову, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , виданої 13.02.2015 року Відділом ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві .

Враховуючи все наведене вищ , тривалість невиконання рішення суду, суд вважає, посилання скаржниці на невиконання ухвали суду від 15.11.2012 року державним виконавцем необгрунтованими та такими, що суперечать матеріалам виконавчого провадження та чинному законодавству.

Тому обставин, які б свідчили про порушення законодавства державним виконавцем при проведенні виконавчих дій та стали б підставою для визнаня її дій протиправними та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в ході розгляду справи не встановлено .

За такох обставин, на підставі наявних у справі доказах, суд вважає, що дії державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві не можна визнати протиправними, оскільки державний виконавець діяв в межах та на підставі закону , а тому скарга ОСОБА_1 є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 383,386,387 ЦПК України , суд,-

ухвалив :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві , учасник виконавчого провадження ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи,яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали .

Суддя: