У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 17 серпня 2012 року відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду винесене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що висновок почеркознавчої експертизи, яким було встановлено, що підпис на заповіті від 17.08.2012 р. виконаний самим ОСОБА_5, викликає великі сумніви, оскільки він базувався на зразках підпису в заповіті та в відомостях з пенсійного фонду, а законний представник відповідачки ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона періодично отримувала пенсію померлого ОСОБА_5 та самостійно ставила підписи у відомостях про отримання пенсії.

Тому для повного та всебічного з'ясування обставин справи її представником в судовому засіданні було заявлено усне клопотання про виклик в якості свідка листоноші, для уточнення точних дат коли підписи в відомостях ставив не померлий ОСОБА_5, а ОСОБА_6, та за яких умов та підстав це відбувалося, проте в даному клопотанні було відмовлено.

Окрім цього, також безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до справи працівників прокуратури, оскільки є факт зловживання службовими обов'язками, так як ОСОБА_6 не надала жодних доказів які б надавали їй повноважень для отримання пенсії замість ОСОБА_5

Просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та у встановлені законом строки прийняла спадщину. Окрім цього, порушень вимог чинного законодавства при складанні, підписанні та посвідченні вказаного заповіту встановлено не було, оскільки його складено в письмовій формі, підписано особисто заповідачем, посвідчено належно уповноваженою посадовою особою сільської ради, у відповідності до діючих нормативно-правових актів.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу у спосіб, встановлений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлено, що 17 серпня 2012 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2 склав заповіт, за яким заповів останній усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Цей заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Степангородської сільської ради, у відповідності до покладених на неї обов'язків, що підтверджується рішеннями Степангородської сільської ради №132 від 12.01.2012 року та зареєстровано в Журналі реєстрації нотаріальних дій Степангородської сільської ради за 2012 рік під №250.

17.07.2013 року ОСОБА_4 помер.

Із заявами про прийняття спадщини в шестимісячний строк звернулись законний представник малолітнього спадкоємця за заповітом ОСОБА_7 ОСОБА_6 та спадкоємець за законом ОСОБА_8

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 Наявніть заповіту на ім'я ОСОБА_2 порушує її права, оскільки воля заповідача була залишити все його майно їй. При складанні оспорюваного нею заповіту волевиявлення її брата не було вільним, крім того підпис заповідача не належить ОСОБА_4

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивачкою в ході розгляду справи не доведено того, що вона є спадкоємцем за законом та/або заповітом після смерті ОСОБА_4 і що вона в установлені законом строки прийняла спадщину.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, не визнання або оспорювання, а в даному випадку ОСОБА_1 не доведено наявність самого права на спадкове майно .

Відсутність права вимоги виключає необхідність доведення підстав недійсності заповіту.

Суд правильно встановив та належно перевірив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_9

ОСОБА_10