Справа № 308/6891/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з даним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_2 кредитного договору №02Uz/А06-4.4 від 03 травня 2006 року, банк надав, а позичальник отримав кредит в сумі 3980,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, строком погашення до 06 травня 2011 року. Оскільки ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором не виконував, банк звернувся до суду з позовом і рішенням Ужгородського міськрайонного суду стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (поручителя) солідарно на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 51044,09 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Однак, 18 квітня 2013 року позичальник ОСОБА_2 помер, а грошові кошти, що були отримані ним згідно кредитного договору банку не повернув і відсотки за користування кредитом не сплатив, у звязку з чим станом на 20 травня 2015 року заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед АТ "Банк "Фінанси та Кредит" становить 4148,87 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.05.2015 року складає 88174,27 грн., з яких заборгованість по кредиту 2522,21 доларів США (56603,52 грн.) та заборгованість по відсотках -1625,60 доларів США (34570,75 грн.).

Після смерті позичальника відкрилася спадщина за його останнім місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. На час відкриття спадщини за даною адресою спільно із спадкодавцем постійно проживав син спадкодавця ОСОБА_1, а тому просив суд стягнути з нього на користь банку заборгованість в сумі 4148,87 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.05.2015 року складає 88174,27 грн., 29229,60 грн. пені та 2009,90 грн. штрафу стягнутих рішенням суду, а також судові витрати в розмірі 1199, 64 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати зазначене рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник апелянта ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2006 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №02Uz/А06-4.4, згідно якого банк надав, а позичальник отримав кредит у сумі 3980,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, строком погашення до 06 травня 2011 року.

У звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом і рішенням Ужгородського міськрайонного суду стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (поручителя) на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 51044,09 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Однак, 18 квітня 2013 року позичальник ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №145306, виданим 20.04.2013 року (а.с.6). На час смерті позичальника грошові кошти, що були ним отримані згідно кредитного договору, банку не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив.

Згідно розрахунку загальної суми заборгованості за кредитним договором за період з 03.05.2006 року по 18.04.2013 року (а.с. 26-30) заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед АТ "Банк "Фінанси та Кредит" становила 4148,78 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 2522,21 доларів США; заборгованості по відсотках 1625,60 доларів США, а також пені в розмірі 115320,93 грн.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за його останнім місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З листа завідувача Ужгородської районної державної нотаріальної контори від 03.07.2014 року за №579 слідує, що на підставі вимоги (претензії) про обов»язок спадкодавця від 06.08.2013р. №862 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за померлим 18.04.2013 року ОСОБА_2 була заведена спадкова справа. Однак спадкоємці померлого до Ужгородської районної держнотконтори із заявами про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалися.

Як видно, банк звертався з вимогою (претензією) до сина спадкодавця ОСОБА_2 про повернення грошових коштів у сумі 334771,98 грн. (а.с.20-21), однак заборгованість ним погашена не була.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2009 року з позичальника ОСОБА_2 та відповідача у даній справі ОСОБА_1 солідарно вже стягувалась сума заборгованості за даним кредитним договором, що свідчить про повторне предявлення позивачем аналогічної вимоги, яка випливає з одного й того ж зобовязання, що на думку суду є неприпустимим, а також, що в матеріалах справи відсутні докази щодо прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_1

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може за таких обставин.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2009 року, що набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 51044,09 грн. заборгованості по кредиту, в тому числі по тілу кредиту 3383,22 доларів США (17085,26 грн.) та 350,59 грн. судових витрат (а.с.16-17).

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник банку ОСОБА_3, на виконання зазначеного рішення відповідач ОСОБА_1 передав банку на реалізацію заставлений автомобіль марки ЗАЗ, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав заставодавцю ОСОБА_2 згідно договору застави від 06.05.2006 року. А тому представник апелянта просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку лише заборгованість по відсотках в розмірі 1625,60 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20.05.2015 року становить 34570,75 грн. У решті апеляційну скаргу не підтримала.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 18.04.2013 року, за його останнім місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживали його син ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що стверджується листом сільського голови Великогеєвецької сільської ради від 10.11.2015 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22.05.2015 року, - власниками домоволодіння №17 по вул.Миру у с.Великі Геєвці Ужгородського району Закарпатської області зазначено : ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, форма власності приватна, а частка власності кожного із них по 1/3 частині вказаного домовлодіння (18,19).

Відповідно до ст. 1282 ЦК спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та прийняв спадщину згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, то він є боржником перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а тому вимоги банку про стягнення з нього заборгованості підлягають до часткового задоволення в сумі 1625,60 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20.05.2015 року становить 34570,75 грн. У решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 987,04 грн. сплаченого судового збору, визначеного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким позов банку слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2015 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину, на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №02Uz/А06-4.4 від 03.05.2006 року в сумі 1625,60 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20.05.2015 року становить 34570,75 грн., та 987,04 гривень сплаченого судового збору.

У решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :