Справа №483/751/15-ц 14.12.2015 14.12.2015
Провадження №22-ц/784/2718/15
Єдиний унікальний номер 483/751/15-ц
Категорія 50 Номер провадження 22-ц/784/2718/15
Головуючий у І інстанції Шевиріна Т.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Маляренко І.Б., Серебрякової Т.В.

Із секретарем судового засідання Гавор В.Б.

За участю позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - відділ державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області, про стягнення заборгованості по аліментам та пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

05 травня 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_4 В позові зазначала, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області за її позовом до відповідача про стягнення аліментів з останнього були стягнути аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, починаючи з 23.01.2001 року до досягнення дитиною повноліття.. 05.02.2001 року судом було видано виконавчий лист, який вона подала до відповідного органу для виконання. 14.08.2013 року виконавче провадження закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із закінченням строку для даного виду стягнення.. Відділом ДВС Очаківського ММУЮ їй була видана довідка про заборгованість відповідача по аліментам, яка станом на 14.08.2013 року становить 18538,24 грн. Просила стягнути зазначену заборгованість та 1% пені від суми заборгованості в сумі 97139,12 грн.(а.с. 1-2).

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам в розмірі 16488,23 грн. та пеню за прострочення виплат по аліментам в сумі 6339,33 грн. Вирішено питання про судові витрати. (а.с. 68-69).

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині стягнення пені. Скаргу обґрунтувував тим, що він не був попереджений про нарахування пені, є безробітним, немає ніякого доходу (а.с. 74-76).

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

В судовому засідання апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивачка та її представник просили апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2001 року Миколаївським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 23 січня 2001 року. 23 березня 2001 року на підставі вказаного виконавчого документу головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що до вересня 2003 року ОСОБА_4 працював у СТОВ «Нива» і станом на 01 серпня 2003 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 1256,72 грн. Потім він працював у ПП «Літел». 10 вересня 2003 року позивачка отримала 1200 грн. в рахунок аліментів. Заборгованість по аліментам на початок 2007 року становила 374,73 грн. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповідач сплачував аліменти 08 серпня 2008 року в сумі 633 грн., 16 серпня 2008 року - 1194,00 грн., 04 жовтня 2012 року - 1194,00 грн., 29 листопада 2012 року - 249,14 грн., 31 липня 2013 року - 1500 грн. Зазначені суми були направлені на погашення заборгованості за минулі роки. Виконавча служба попереджувала відповідача про наявність заборгованості. Згідно з довідкою виконавчої служби заборгованість станом на 14 серпня 2013 року становить 16488,23 грн. Задовольняючи позов частково в частині стягнення пені, суд виходив з того, що її стягнення передбачено законом, навів в рішенні нарахування розміру пені в сумі 6339,33 грн.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом першої інстанції вірно встановлено факт заборгованості по сплаті аліментів, вину відповідача в її виникненні, період часу, за який виникла ця заборгованість, час її погашення та період, на який було прострочено сплату аліментів - з моменту виникнення до її погашення, тобто суд прийшов до правильного висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Судом першої інстанції не була дана оцінка доводам відповідача щодо його матеріального та сімейного стану.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, даних про свої доходи він не надав, тому неможливо зробити висновок про його матеріальний стан. Щодо сімейного стану в матеріалах справи є копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 63). З пояснень відповідача в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що він не працює, разом із сім'єю утримує корів, від продажу молочної продукції має дохід, також має дохід від здавання в оренду земельної ділянки. З ним проживає неповнолітній син від іншого шлюбу.

Зазначені обставини, а також дані про стан здоров'я відповідача не дають підстав для зменшення розміру неустойки.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом не враховано, що відповідач не був попереджений про наявність заборгованості та можливості стягнення пені, яка на думку відповідача може бути стягнена тільки у випадку повідомлення про такі штрафні санкції, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Інші доводи апеляційної скарги - щодо не проживання доньки з позивачкою, перерахування коштів на рахунок доньки, встановлення суми сплати в зимовий період в твердій грошовій сумі, не заслуговують на увагу, тому що не стосуються предмету спору.

Враховуючи наведене, положення ст. 308 ЦПК України, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді