Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку спільного майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з серпня 1998 року по 30 липня 2014 року постійно проживала однією сімєю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у належній їй на праві власності квартирі №29, розташованої в будинку №84 по вул.Машинобудівельній в м.Маріуполі. 30.07.2014 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 41/100 частини житлового будинку №52-б по вул.Першотравневій в м.Маріуполі, автомобілю марки Chevrolet «AVEO SF69Y», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. У встановлений законом термін дочки померлого ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та позивачка звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак ОСОБА_1 було розяснено, що вона не зможе отримати спадщину, оскільки не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим, крім того без встановлення того факту, що на час придбання автомобілю вона з ОСОБА_5 проживали однією сімєю, до складу спадкового майна буде включений весь автомобіль. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутись до суду та просить встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сімєю з серпня 1998 року по день його смерті 30.07.2014 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 автомобіль марки Chevrolet «AVEO SF69Y», визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вказаного автомобілю.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09.04.2015 року вилучено з кола співвідповідачів ОСОБА_3

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09.07.2015 року вилучено з кола співвідповідачів ОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1 в судовому позовні вимоги підтримала, пояснила, що з ОСОБА_5 почала зустрічатись в 1996 році, у 1998 році він переїхав проживати до неї, стали жити однією сімєю, разом харчувались, оплачували комунальні послуги, придбали необхідні речі, мали спільний бюджет. В 1998 році діти ОСОБА_1 ще були неповнолітніми і проживали разом з ними, окремо стали жити після того, як одружились, ОСОБА_7 в 2006 році, ОСОБА_8 в 2009 році та ОСОБА_9 в 2010 році. ОСОБА_4 з батьком ніколи не спілкувалась, ОСОБА_2 приходила декілька разів, відносини між ними були рівними, неприязні не виникало. Зі старшою дочкою ОСОБА_3 вони підтримували дружні стосунки, позивачка хрещена мати її дитини. ОСОБА_5 пішов на пенсію в 2000 році, приблизно через чотири роки влаштувався до ПАТ «Азовзагальмаш», де пропрацював два роки, у 2006 році влаштувався сторожем. ОСОБА_1 працювала машиністкою, з 2005 року отримувала заробітну плату і пенсію. В 2006 році придбали автомобіль марки «Chevrolet», до цього в них був автомобіль марки «Опель», який купив її молодший син, а виручені гроші вклали у кредит на придбання нової машини. Кредит чоловік оформив на себе, сплачували сім років у поштовому відділенні, за місцем проживання позивачки. Прожили разом 18 років, за цей час не розлучались, 30.07.2014 року у лікарні помер ОСОБА_5 Похованням займалась позивачка і ОСОБА_4, вона надавала гроші та купувала продукти, а відповідачка займалась організаційними питаннями, поминальний обід замовляли в с.Каменськ. В грудні 2014 року зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Через два дні після смерті ОСОБА_5 приїхала ОСОБА_4 і вимагала віддати автомобіль, на що позивачка відмовила.

Представник позивачки ОСОБА_10, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що ОСОБА_5 доводиться їй батьком, є ще дві дочки. До 2008 року він проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, після розподілу будинку, батько на другому поверсі, а мати- на першому. Розірвання шлюбу було фіктивним. В листопаді 2008 року ОСОБА_5 зібрав свої речі та переїхав до ОСОБА_1, після чого фактично з матірю не жив. Автомобіль «Опель» придбав, ще за спільного життя з матірю. З батьком відповідачка бачилась періодичність один-два рази на місяць. Вважає, що автомобіль, це власність батька, він займав гроші у сестри, які самостійно віддавав з пенсії. Похованням займалась ОСОБА_4 разом з чоловіком, поминальний обід оплачували разом з ОСОБА_1 Після смерті батька вона із сестрами звернулись до нотаріальної контори, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відмовились від спадщини на її користь. Також ОСОБА_4 надала письмові заперечення, в яких вказала, що довідка КСН мкр «Курчатова» №234 від 06.08.20147 року про проживання ОСОБА_5 з 1998 року по день смерті АДРЕСА_1, визиває сумніви та вимагає критичного відношення суду.

Представник співвідповідачки ОСОБА_4- ОСОБА_11, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, вказав, що позивачка не надала жодних доказів, які б підтверджували факт її проживання з ОСОБА_5 однією сімєю, всі витрати по похованню несла ОСОБА_4 Із графіку погашення кредитного договору по автомобілю вбачається, що всі платежі внесені ОСОБА_5 У останнього були відносини і з іншими жінками, а розірвання шлюбу було фіктивним для постановки на квартирний облік.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються судом, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення.

В іншому порядку, окрім судового, встановити проживання однією сімєю факт позивачка не в змозі.

У відповідності до вимог ст.3 СК України сім'ю складають особи, як спільно проживають,пов'язані спільним побутом , мають взаємні права та обов'язки.

Для визначення осіб як такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12, було розірвано 29.09.1995 року, що підтверджується, свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 24.06.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 розділено, придбане у період шлюбу, домоволодіння №52-б, розташоване по вул.Першотравневій в с.Каменськ м.Маріуполя. За ОСОБА_12 визнано право власності на частку будинку, а саме на жилі кімнати І-2, І-3, сені аІ-І та І-І, ванну, кухню, погреб, частину першого поверху, а саме котельню, гараж, вбиральню, сарай. За ОСОБА_5 визнано право власності на жилу прибудову, а саме на жилу кімнату І-4, частину нежилої прибудови, на першому поверсі на частину котельної, коридори 2-2, 2-1, туалет, жилу кімнату 2-3. Наведено перелік робіт, які необхідно провести ОСОБА_13 та ОСОБА_5 для ізолювання двох квартир.

Тобто ОСОБА_5 належала частина будинку №52-б по вул.Першотравневій в с.Каменськ м.Маріуполя, яку він обслуговував та підтримував в ній порядок.

Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 24.06.2003 року ОСОБА_12 зазначила, що між нею та ОСОБА_5 склались відносини, в силу яких вони не можуть проживати в одному будинку, який є їх спільною власністю. Просила суд визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину будинку за кожним та розділити його в натурі. Пояснила, що бажає отримати в натурі приміщення, які розташовані на першому поверсі, оскільки склався такий порядок користування, фактично займала їх останні роки, ОСОБА_5 займав жилі кімнати на другому поверсі, поставив на них замок, там знаходяться всі його речі.

ОСОБА_1 05.01.1995 року разом з синами приватизувала квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.

В судовому засіданні оглянуті фотографії за період з 1999 року по 2010 рік, на яких зображені ОСОБА_5 з ОСОБА_1, з яких вбачається, що між ними були теплі відносини. Є фотокартка на якій зображено сина позивачки разом з дочками ОСОБА_5

До суду, в якості доказів надані довідка КСН мкр «Курчатова» №234 від 06.08.2014 року про проживання ОСОБА_5 з 1998 року по день смерті 30.07.2014 року разом з ОСОБА_1 АДРЕСА_3, та довідка КСН сел.«Каменськ» про проживання ОСОБА_5 з 1976 року по листопад 2008 року разом по вул.Першотравневій, буд.52-б. До вказаних довідок суд відноситься критично та не сприймає в якості доказів, оскільки вони суперечать одна одній.

Факт проживання позивачки однією сімєю з ОСОБА_5 також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що дружить з ОСОБА_1 з 1982 року. ОСОБА_5 знає з 1995 року, він також працював на Аглофабриці. З 1995-1996 року почав проживати з позивачкою, постійно жили разом. Ходили один до одного у гості, їздили до батьків свідка та батьків ОСОБА_1 Позивачка та співмешканець свідка хрестили дитину старшої дочки ОСОБА_5 Кредит на автомобіль сплачували за спільні гроші.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1997 року, познайомилась з сусідами ОСОБА_1, синами та ОСОБА_5, які вели сумісне господарство, виховували дітей. Спочатку в них був автомобіль марки «Опель» білого кольору, потім марки «Шевроле» червоного кольору, казали, що разом сплачують кредит.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні вказав, що позивачка доводиться йому матірю, до 2011 року проживав з нею. Мати почала жити з ОСОБА_5, коли свідкові було 11-12 років. ОСОБА_5 постійно проживав з ними, займався його вихованням та вихованням братів. Міг поїхати до с.Каменськ на один-два дні, оскільки він займався будуванням належного йому будинку. В 2008 році вони придбали автомобіль марки «Шевроле», свідок і його брат ОСОБА_8 були поручителями. ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_5 автомобіль марки «Опель», одразу виплатив 5000,00грн., потім батьки сказали, що терміново необхідно ще 10000,00грн., які він займав у матері своєї дружини. 01.05.2010 року свідок потрапив в ДТП на автомобілі марки «Опель», зі сторони ОСОБА_5 ніяких претензій не було. ОСОБА_9 бував у с.Каменськ, коли йому було близько 15 років, їздили всією сімєю. Свідок допомагав матері та вітчиму сплачувати за автомобіль, коли в них не вистачало грошей. Коли ОСОБА_5 знаходився у лікарні, дізнались, що він взяв у кредит меблі, домовились у магазині їх повернути і забрати гроші, які віддали на лікування. Похованням займався свідок з матірю. ОСОБА_4 сказала, що грошей не має, вона допомагала в оформленні, але не оплачувала. Мати забирала свідоцтво про смерть, купляла продукти на поминальний обід, а ОСОБА_4 відвозила їх до кафе.

Допитана свідок ОСОБА_17 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 понад 25 років, їй відомо, що вона приблизно 18 років постійно проживала з ОСОБА_5, вели сумісне господарство, виховували хлопців, між ними були ідеальні відносини, купляли все сумісне, у тому числі автомобіль. Відомо, що у ОСОБА_5 був будинок, він будував гараж.

Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_12, яка пояснила, що ОСОБА_5 доводився їй чоловіком. Шлюб розірвали в 1994-1995 році фіктивно, з метою отримання квартири, з яким жили разом до 2008 року. В 2003 році розділили будинок, оскільки їй набридли його постійні гульки з жінками. Після 2004 року вдома не знаходився по три- чотири дні. У ОСОБА_12 були й інші жінки, ОСОБА_1 одна з них. Після 2010 року почав залишатися у свідка на ніч, давав гроші на операцію, допомагав матеріально, збирався повертатися додому. Коли хворів, у лікарні не відвідувала. В 1994 році сумісно покупали автомобіль марки «Жигулі», потім машину марки «Опель-кадет».

Допитана в якості свідка ОСОБА_18, пояснила, що з 2002 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, доводиться сусідкою Бардакововим. Відомо, що шлюб між ними було розірвано, про розподіл майна нічого не знає. Про те, що ОСОБА_5 почав зустрічатись з ОСОБА_1 стало відомо в 2006-2007 роках.

ОСОБА_19, допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_5 підтримувала дружні відносини з 1970 року. Анатолій не проживав з ОСОБА_19 з 2008 року протягом пяти років, однак періодично приїжджав, допомагав їй робити ремонт, надавав гроші на операцію. У звязку з чим розділили будинок та чи залишався ночувати свідкові не відомо. До ОСОБА_5 приїжджав на авто червоного кольору, купив мякі меблі, які піднімали з вулиці на другий поверх. Після розподілу будинку розбирав гараж та бетоніти переносив на іншу частину, де почав будувати новий гараж. Організацією поховання ОСОБА_5 займалась відповідачка, хоронили з вул.Першотравневої, 52-б.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що шість років тому проживала по вул.Першотравневій, ОСОБА_5 доводились їй сусідами через чотири будинки, дружила з ОСОБА_2. ОСОБА_5 бачила постійно, приїжджав на червоній машині, робив прибудову в будинку. Зі слів ОСОБА_5 відомо, що він неодноразово збирав речі та уходив. Похованням займалась дочка ОСОБА_21.

Аналізуючи пояснення допитаний в судовому засіданні свідків, судом встановлено, що позивачка з кінця 90-х років почала зустрічатися, а потім сумісно проживати з ОСОБА_5 у належній їй на праві власності квартири. Вели сумісне господарство, приймали сумісні рішення, в тому числі щодо придбання авто, виховували її синів, відвідували батьків, зустрічалися з друзями, хрестили дитину дочки ОСОБА_5, підтримували дружні відносини з сусідами. ОСОБА_5 після розірвання шлюбу, за рішенням суду розділив з дружиною ОСОБА_12 будинок, який має два окремі входи, з першого та другого поверхів, проживаючи вже з ОСОБА_1, приїжджав та проводив на своїй половині будівельні роботи, в тому числі і будував гараж, в звязку з чим автомобіль постійно стояв біля двору, який вони з позивачкою сплачували з 2006 року, а попередній продали сину позивачки ОСОБА_9, проти чого не заперечує і відповідачка, яка також підтвердила, що під час знаходження ОСОБА_5 у лікарні за ним доглядала ОСОБА_1, вона ж отримувала допомогу на поховання.

Суд погоджується з тими обставинами, і вважає їх достатніми, що ОСОБА_5 залишався бути зареєстрованим у своєму власному будинку, підтримував першу дружину, допомагав їй матеріально та фізично, оскільки, як пояснили свідки, він був широкої душі людина, мав матеріальний дохід, вони довгий час прожили з ОСОБА_5 разом, виростили трьох дітей. В той час, як ОСОБА_12 ні у лікарні чоловіка не відвідала, ні організацією поховання не займалась.

До показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_19К, в тій частині, що ОСОБА_12 проживала з ОСОБА_5 до 2008 року, а розірвання шлюбу було фіктивним, суд відноситься критично і не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються добутими у судовому засіданні доказами. Так стороною відповідачки надано повідомлення про прийняття ОСОБА_12 на квартирний облік в 1989 році, а шлюб розірвано в 1995 році. Свідок ОСОБА_12 є матірю відповідачки і зацікавлена в результатах розгляду справи.

Отже, автомобіль марки Chevrolet «AVEO SF69Y», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5 був придбаний в період спільного проживання, в результаті спільної праці, за спільні кошти.

Факт проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 у період придбання та оплати вартості вказаного автомобіля, підтверджується наданими копіями квитанцій про оплату вартості автомобіля, з яких вбачається, що у період з 08.04.2006 року по 20.09.2012 року оплата здійснювалась ОСОБА_5 у відділеннях АТ «Ощадбанк» №8013/053, що розташоване в м.Маріуполі по вул.Маміна Сибіряка, 38 та №10004/0465, що розташоване в м.Маріуполі по вул.Маміна Сибіряка, 36, які знаходяться поблизу з будинку №84 по вул.Машинобудівній, де проживає ОСОБА_1

Що стосується коштів, за які придбався автомобіль марки Chevrolet «AVEO SF69Y», суд приходить до висновку, що машина придбалась за кошти від продажу автомобілю «Опель», доходів ОСОБА_1 і ОСОБА_5 як з заробітної платні так і пенсії.

30.07.2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, згідно довідки до форми №106/о №226 причиною смерті є дифузний склерозуючий гломерул нефрит.

Як вбачається з разового доручення №880 УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя ОСОБА_1 отримала допомогу на поховання ОСОБА_5

Договір-замовлення на організацію та проведення поховання оформлено на ОСОБА_4

З пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_5 хоронили як з вул.Машинобудівельної так і з вул.Першотравневої, оскільки і за першою, і за другою адресою люди знали його багато років.

З заявами про прийняття спадщини до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1

Згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю , але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно , що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю , необхідні докази: ведення спільного господарства , наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, а також наявність усталених відносин.

Отже, законодавець передбачив можливість набуття права власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі, коли вони проживають однією сім'єю , між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю.

Як роз'яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на час придбання автомобілю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Відповідно до ч.1ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до роз'яснень, що надані судам у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60-74 Сімейного кодексу України).

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач та його представник у судовому засіданні не надали суду жодного з переконливих доказів, що спростовують доводи позивача, в звязку з чим суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуюючись ст.ст.321, 328, 392, 1220, 1261, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 213, 215, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку спільного майна задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1998 року по день смерті ОСОБА_5 30.07.2014 року.

Визнати автомобіль марки Chevrolet «AVEO SF69Y», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі KL1SF69YE8W014604, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/2 частку автомобілю марки Chevrolet «AVEO SF69Y», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі KL1SF69YE8W014604.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом рішення можливо буде ознайомитися після 13.07.2015 року.

Суддя: Т. В. Пустовойт