Справа №504/1200/15-ц
№2/504/1140/2015
Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді Рідник І.Ю.
секретаря Твардовського О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, не заперечувала. В обґрунтування позову послалася на наступне.
Відповідач та його представник за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином /а.с.29,40-43,55-56,60), причину неявки суду не повідомили, у звязку з чим суд, за згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задово-ленню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 207 ЦК визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Право-чин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сто-роні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, ко- ли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підставі того, що відповідач ОСОБА_2 взяти на себе зобовязання не виконує, від повернення боргу відмовився, позивач обґрунтовано звернулася до суду за захистом свого порушеного права з визначенням суми боргу у грошовій одиниці України гривні.
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.192 ЦК гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в України у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
На день ухвалення судового рішення 1 долар США дорівнює до української гривні 21.49, виходячи з якої підлягає розрахованою сума боргу.
Згідно ст.ст.1049,1050 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Згідно ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Отже, враховуючи, що відповідачем було порушено зобовязання по поверненню суми позики в обумов-лений строк, позивачем обґрунтовано заявлена вимога про стягнення з відповідача на її користь за порушення грошового зобовязання 3% річних.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивачем розрахунок 3% річних зроблено станом на 20 березня 2015 року.
Враховуючи, що судом у вступній та резолютивній частині рішення, яка оголошена та її копії видані представникам сторін, допущена помилка по сумі боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь пози-вача, суд, при складанні повного тексту судового рішення, вносить в резолютивну його частину виправлення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно квитанції №58 від 20.03.2015 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654.00 грн., який підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, у звязку з тим, що розрахунок судового збору зі суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також становить 3654.00 грн.
На підставі ст.ст.11,202,207,1046,1047,1049,1050,525,526,533,610,625 ЦК України і керуючись ст.ст.3,10, 11,88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 Вячесла-
вівни заборгованість за договорами позики від 12 грудня 2012 року в розмірі 943640.33 (девятсот сорок три тисячі шістсот сорок) гривень 33 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисяч шістсот пятдесят чотири) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя