Справа № 265/7071/15-ц
Провадження № 2/265/2896/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Ждановій І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачки, посилаючись на те, що позивачі є співвласниками АДРЕСА_1. У вказаному житловому приміщенні також зареєстрована ОСОБА_3, яка відповідно приходиться племінницею ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_1 Однак з 2011 року відповідачка виїхала з квартири, забравши свої речі, місцезнаходження якої невідоме. При цьому перешкод у користуванні спірним житлом позивачі ОСОБА_3 не чинили. Додавали, що залишаючись зареєстрованою по АДРЕСА_1, відповідачка не бере участі в утримані вказаного житлового приміщення, не бажаючи добровільно виписатись із квартири, чим чинить перешкоди позивачам у здійснені їх права власності. На підставі наведеного просили суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач, ОСОБА_2, не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого ним позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі.

Позивачка, ОСОБА_3, у судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, зазначивши, що відповідачка виїхала зі спірної квартири у невідомому напрямку та за останні п'ять років не давала знати про своє місце знаходження. З урахуванням переліченого просила задовольнити позов повністю.

Відповідачка, ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не надавши суду заяви про можливість проведення розгляду справи у її відсутність.

На підставі того, що позивачі не заперечували проти ухвалені заочного рішення, враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді.

Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків та вивчивши письмові докази, суд вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками АДРЕСА_1 по 1/3 частці кожний, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 1 грудня 2006 року, зареєстрованого в Маріупольському БТІ 11 січня 2007 року.

Крім цього згідно до положень спадкового законодавства України вбачається, що ОСОБА_2, син спадкодавця, після смерті останнього фактично набув право власності на 1/3 частку АДРЕСА_1, що залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що вбачається зі свідоцтва про смерть, актовий запис № 21 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та підтверджується особовим рахунком на спірну квартиру та відомостями з нотаріальної контори, з яких видно, що від ОСОБА_1 була подана заява про відмову від спадщини, а від ОСОБА_2 була подана заява про прийняття спадщини, а також інших заяв від спадкоємців ОСОБА_5 не надходило (а. с. 7, 9, 17).

Свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є сусідами позивачів, в судовому засіданні вказували, що у АДРЕСА_1 в м. Маріуполі вони мешкають близька 30 років, добре знають родину ОСОБА_1 Вказували, що з народження із позивачкою мешкала її онучка, ОСОБА_3, яка однак з 2011 року не мешкає у будинку АДРЕСА_1 та де вона може бути їм невідомо. У теперішній час у АДРЕСА_1 цього будинку мешкають позивачі та молодша онучка ОСОБА_1

Суд також встановив, що відповідачка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована в місті Маріуполі по АДРЕСА_1 з часу народження та є онукою та племінницею позивачів відповідно, що було підтверджено копією особового рахунку на АДРЕСА_1, свідченнями свідків та не заперечувалось позивачем (а. с. 7).

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов'язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім'ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним.

За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з актом від 20 жовтня 2015 року, складеного представниками ККП «КК «Східна», вбачається, що ОСОБА_3 зі слів сусідів по будинку з 2011 року по АДРЕСА_1 в м. Маріуполі не мешкає, що підтвердили у судовому засіданні допитані свідки (а. с. 8).

Таким чином суд встановив, що відповідачка не мешкає в спірному житловому приміщенні, залишаючись зареєстрованою в АДРЕСА_1, тим самим чинить перешкоди позивачам у користуванні належним їм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні натомість було підтверджено, що відповідачка не мешкає разом із позивачами у спірному житловому приміщенні понад рік, а сімейні стосунки сторонами не підтримуються, що свідчить про те, що ОСОБА_3 втратила право користування АДРЕСА_1.

На підставі наведеного суд вважає необхідним захистити право власності позивачів шляхом усунення перешкод в здійсненні ними права власності на нерухоме майно, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню із визнанням ОСОБА_3 такою, що втратила право користування АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду іншими учасниками процесу може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя