Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/723/15 Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Суддя-доповідач: Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі: головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів : Краснокутської О.М. ,Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 03.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 804-04/К-07. за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 16 200 доларів США під 12 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 03.12.2007 року по 02.12.2022 року на споживчі цілі.

Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 90 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно п.п. 1.5, 2.6, 2.7 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення.

Згідно п.1.7. п.2.10 договору щомісячна комісія за управління кредитом складає 0, 1 % від суми кредиту. Нарахування щомісячної комісії з управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 804-04/П-07 від 03.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 804-04/К-07 від 03.12.2007 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник.

В позовній заяві позивач зазначав, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував , тому станом на 13.05.2014 року у нього виникла заборгованість в сумі 264 269, 36 грн., із яких: 173 440, 94 грн. тіло кредиту: 83 935, 1 грн. відсотки за користування кредитом; 6 893, 32 гр. комісія для ведення кредиту.

Про необхідність погашення заборгованості боржники повідомлялись шляхом направлення письмової вимоги.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передав AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 516 ЦК України AT «Дельта банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 804-04/К-07 від 03.12.2007 року.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 264 296, 36 грн., з яких: тіло кредиту -173 440, 94 грн.; відсотки - 83 935, 1 грн.; комісія для ведення кредиту - 6 893, 32 грн. Крім того позивач просив стягнути пропорційно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 624, 69 грн.

Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 264 269, 36 грн., з яких: тіло кредиту - 173 440, 94 грн.; відсотки - 83 935, 1 грн.; комісія для ведення кредиту - 6 893, 32 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати (судовий збір) у розмірі по 1 321, 35 грн. з кожного.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року заяви ОСОБА_2,ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 20.08.2014 року залишені без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором, а позичальник зобв»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, тощо.

За змістом вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на всебічному,повному,об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги банку,суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212,213,214 ЦПК України не дослідивши безпосередньо докази щодо укладення сторонами кредитного договору, виникнення у сторін зобов»язань і їх виконання сторонами ,не надав належної оцінки доказам у справі, наявність підстав для задоволення позовних вимог,внаслідок чого постановив незаконне і необгрунтоване рішення.

Із позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» вбачається,що 03 грудня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк»,правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №804-04/К-07, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 16 200 доларів США під 12 % річних на строк з 03.12.2007 року по 02.12.2022 року на споживчі цілі, також між банком та ОСОБА_3,договір поруки № 804-04/П-07 від 03.12.2007 року , згідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 804-04/К-07 від 03.12.2007 року.

Позивач зазначив,що свої зобов»язання банк виконав, надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі,визначеної кредитним договором, проте позичальник свої зобов»язання не виконав,внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 264 269, 36 грн.

До позовної заяви позивач надав суду ксерокопії кредитного договору №804-04/К-07від03.12.2007р, договору поруки №804-04/П-07 від 03.12.2007 року, додатку №1 до кредитного договору, ксерокопії договору про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку,ксерокопію витягу із Статуту ПАТ «Дельта Банк» які не завірені у встановленому законом порядку.

Згідно до вимог ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За вимогами ч.3ст.10, ст.60 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою Приазовського районного судку Запорізької області від 01 липня 2014 року, а також ухвалою суду від 30 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк», був зобов»язаний судом надати оригінали всіх документів,доданих до позовної заяви, проте вимоги суду позивачем не виконані,оригінали документів,що вимагав суд ,- кредитного договору №804-04/К-07від03.12.2007р, договору поруки №804-04/П-07 від 03.12.2007 року, додатку №1 до кредитного договору, договору про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, Статуту ПАТ «Дельта Банк» або завірених у встановленому законом порядку позивачем не надані.

Крім того із позовної заяви вбачається,що позовна заява від імені ПАТ «Дельта Банк» підписана представником за довіреністю від 15.08.2013р ОСОБА_5.,ксерокопія якої ,що додана до позовної заяви, не відповідає вимогам ч.5 ст.42 ЦПК України,оскільки її оригінал суду не наданий, копія суддею або нотаріусом не завірена, а завірена не встановленою особою.

Згідно до вимог ст.. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Із матеріалів справи видно,що у порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не надані докази на підтвердження укладеня баком з відповідачами кредитного договору і договору поруки, виконання банком своїх зобов»язань з надання грошових коштів ОСОБА_2-будь-яких фінансових документів, тощо, і наявність заборгованості за кредитним договором ,оскільки самий по собі розрахунок заборгованості не є доказом у справі у розумінні ст.57 ЦПК України, а є лише конкретизацією позовних вимог. До того ж наданий розрахунок не містить у собі відомостей щодо підстав виникнення боргу до 01.07.2010року.

Судова колегія вважає,що оскільки позивач у порушення вимог ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України, посилаючись на укладений сторонами кредитний договір, договір поруки і на те,що банк виконав свої зобов»язання за договором- передав гроші позичальнику, а позичальник не виконав свої зобов»язаня з погашення кредиту, а також щодо наявності у позивача права вимоги до відповідачів - не надав суду про це доказів і не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, підстави для висновків про порушення відповідачами прав позивача ,які підлягають захисту, відсутні, тому позовні вимоги банку не підлягають задоволенню.

У порушення вимог ст. 212 ЦПК України щодо об»єктивного і безпосереднього дослідження доказів у справі,ст.213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості рішення ,суд першої інстанції,не отримавши докази,які вимагав від позивача в ухвалах від 01 липня 2014 року, від 30 липня 2014 року,не надавши належної оцінки доказам,що містяться в матеріалах справи,а саме тому,що вони не відповідають вимогам ст.ст.57,58 ЦПК України, неправильно вирішив справу,безпідставно задовольнив позов, постановивши незаконне і необґрунтоване рішення,яке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2014 року у даній справі скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: