Справа №175/3079/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі Карпенко І.Ю.,

за участю прокурора Єрьоменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області до Дніпропетровської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції про визнання недійсними документів на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області з позовом до Дніпропетровської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, про визнання недійсними документів на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

У судовому засіданні прокурор прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області позовні вимоги підтримав та просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на землю Серії ЯБ №877284 на земельну ділянку площею 0,3000 га (кадастровий номер :02:008:0052) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району, виданий ОСОБА_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 014; визнати недійсним державний акт на право власності на землю Серії ЯЛ №021147 на земельну ділянку площею 0,3000 га (кадастровий номер :02:008:0052) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району, виданий ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 56; визнати недійсним державний акт на право власності на землю Серії ЯЛ №921613 на земельну ділянку площею 0,3000 га (кадастровий номер :02:008:0052) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району, виданий ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 28; визнати недійсним державний акт на право власності на землю Серії ЯЛ №921613 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1305) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району, виданий ОСОБА_4, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01081; визнати недійсним державний акт на право власності на землю Серії ЯЛ №918965 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1306) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району, виданий ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00607; визнати недійсним державний акт на право власності на землю Серії ЯЛ №921614 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1307) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району, виданий ОСОБА_7, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01079; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2325959 від 16.05.2013 року на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:1305 для ведення особистого селянського господарства в селищі Кіровському Дніпропетровського району Дніпропетровської області; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1305) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району на користь Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1306) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району на користь Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1307) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району на користь Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:008:1305) для ведення особистого селянського господарства на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району на користь Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Так, відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав, обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крим того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №997-р від 28.12.2004 року затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, зайнятих під не обслуговуваними підсилювальними та регенераційними пунктами ДП НЕК «Укренерго» на територіях: Новоолекеандрівської, Сурсько-Литовської, Горьківської, Орджонікідзевської та Степової сільських рад загальною площею 0,0494 га, а також надано у постійне користування ДП НЕК «Укренерго» земельні ділянки під не обслуговуваними підсилювальними та регенераційними пунктами загальною площею 0,0494 га.

На підставі вказаного розпорядження голова Дніпропетровської районної державної адміністрації розпорядженням від 28.12.2004 №997-р надав ОСОБА_1 у власність земельну ділянку з кадастровим номером -02-008-0052, площею 0,3000 га на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Державний акт Серії ЯБ №877284 зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01 і видано ОСОБА_1 30.12.2005 року.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Отже, ОСОБА_1 став власником зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.05.2010 року ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 0,3000 га кадастровий номер :02:008:0052 за межами населеного пункту смт.Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на підставі Державного акту Серія ЯЛ №021147, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право Власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №56.

На підставі договору дарування земельної ділянки від 19.07.2010 року №1835 право власності на земельну ділянку площею 0,3000 га (кадастровий номер :02:008:0052) перейшло до ОСОБА_3, про що свідчить державний акт на право власності на землю Серії ЯИ №037492, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28.

Після цього Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 24.12.2010 року №4110-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки при поділі земельної ділянки площею 0,3000 га ОСОБА_3 на три окремі земельні ділянки по 0,1000 га (кадастрові номери :02:008:1305, :02:008:1306. :02:008:1307) на підставі чого ним було виготовлено та видано відповідні держанні акти на право власності на земельну ділянку.

В справі відсутні будь-які докази того, що розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 24.12.2010 року №4110-р в установленому законом порядку скасовано.

Одним зі способів захисту права на земельну ділянку може бути визнання державного акту недійсним з підстав визнання недійсним акту органа влади або місцевого самоврядування, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою.

Само по собі визнання державного акту недійсним без визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки, відповідно до ст.ст. 152,155 ЗК України не може бути способом захисту порушеного права.

Крім того, прокурором не надано доказів про те, де фактично знаходиться спірна земельна ділянка.

З матеріалів справи вбачається, що вказана земельна ділянка розташована на території Кіровської селищної ради, але Кіровська селищна рада не залучалася до участі у розгляді справи.

Тому вимоги прокурора про витребування земельних ділянок та визнання недійсним державних актів на право власності на землю слід вважати передчасними, оскільки в судовому порядку не вирішені питання про визнання незаконним і скасування розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 24.12.2010 року №4110-р., а також не притягнута до участі у розгляді справи Кіровська селищна рада.

У зв'язку з цим слід вважати передчасними всі вимоги прокурора про витребування земельних ділянок та визнання недійсним державних актів на підставі послідуючих договорів купівлі-продажу від 28.07.2011 року, згідно яких ОСОБА_3 провів відчуження вказаних земельних ділянок ОСОБА_5 (державний акт Серії ЯЛ №921614) та ОСОБА_4 (державний акт Серії ЯЛ №921613), який в свою чергу продав свою ділянку та господарську споруду за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, провулок Набережний, буд. №1 ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №589 та №594 від 16.05.2013 року. Вказана адреса була присвоєна згідно рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 16.05.2013 року.

У свою чергу Договори купівлі-продажу не визнані судом недійсним і такиі позови не були заявлені.

При цьому звертаючись з позовними вимогами про витребування земельної ділянки у ОСОБА_6, прокурор не ставив питання про визнання недійсним державного акту на вказану земельну ділянку, а звертаючись з позовними вимогами про визнання недійсними державних актів виданих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та витребування земельних ділянок, посилався на те, що внаслідок протиправних дій службових осіб Відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку і не врахував, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання недійсними розпоряджень про передачу земельних ділянок та повернення спірного майна державі в порушення права власності набувачів, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким земельні ділянки були передані у власність.

Обґрунтовуючи позов, прокурор про наявність таких обставин не зазначав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2,4,7,11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що лише через дев'ять років після того, як ОСОБА_1 отримав Державний акт серії ЯБ №877284, прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернувся в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області до суду за захистом інтересів територіальної громади.

У пункті 5 Рішення КСУ від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), КСУ зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

За висновком Суду в зазначеній справі «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.03.1952р.) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Протоколу №1 є попередження порушень принципу безперешкодного користуванням своїм майном. Втручання в право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання основних прав людини.

За таких обставин, суд вважає, що вилучення спірної земельної ділянки у добросовісних набувачів вищевказаних осіб не забезпечує «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та інтересами власника ділянки й порушує її право на мирне володіння майном.

Що стосується позовних вимог прокурора про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :20:008:1305, то суд вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Згідно з положеннями ст.ст. 9,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне у задоволенні позову прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області до Дніпропетровської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, про визнання недійсними документів на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 13, 14, 50, 121 Конституції України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 116, 118, 122, 152 Земельного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 за №9, положеннями Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 45, 57, 60, 88, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 327,328, 329,330, 378, 386, 387, 388, 390, 392 ЦК України,суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області до Дніпропетровської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції про визнання недійсними документів на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов