Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 31 травня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди домоволодіння по АДРЕСА_1 на строк із 01 червня по 01 липня 2011 року. Крім орендної плати ним було внесено заставний платіж у розмірі 1 000 у. о., який за умовами договору повертається орендареві за відсутності збитків орендованого майна. За закінченням строку дії договору та при відсутності шкоди заставний платіж відповідач не повернула.

Посилаючись на обов'язок ОСОБА_4 повернути вказану суму та необхідність застосування до спірних правовідносин положень ЦК України про новацію, ОСОБА_3 просив стягнути із ОСОБА_4 борг за договором оренди, що замінився позиковим зобов'язанням, із врахуванням індексу інфляції у розмірі 12 666, 42 грн та 3 % за прострочення виконання грошового зобов'язання за період із 01 липня 2011 року по 09 квітня 2014 року у розмірі 10 556, 50 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 12 955, 21 грн. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У справі встановлено, що 31 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір оренди домоволодіння по АДРЕСА_1 на строк із 01 червня по 01 липня 2011 року, за яким ОСОБА_3 передав орендодавцю плату за оренду будинку у розмірі 2 500 у. о. та заставний платіж у розмірі 1 000 у. о., що за умовами договору повертається орендареві за відсутності збитків орендованого майна. За закінченням строку дії договору заставний платіж відповідач не повернула.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив із того, що заміна боргу за договором найму позиковим зобов'язанням здійснюється у формі, встановленій для договору позики, тобто у письмовій формі, а такого договору між сторонами на заміну договору оренди укладено не було.

Із таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він узгоджується із правильністю застосування положень ст. 1053 ЦК України та фактичними обставинами справи.

З інших підстав, не пов'язаних із новацією, позов не заявлявся, а тому розглянутий судом в межах ст. 11 ЦПК України. Крім того, матеріали справи не містять письмових доказів про те, що правочин вчинений в доларах США, позивач наполягав на стягненні суми у гривнях в еквіваленті саме до долара США.

Матеріали справи досліджено судом повно та всебічно із належною оцінкою здобутих доказів, а тому відмова у позові ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні вимог процесуального закону.

Питання про відповідальність відповідача за прострочення грошового зобов'язання залежить від обґрунтованості позову у частині повернення заставного платежу, за відмови у якому вимоги про стягнення сум за ст. 625 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 в особі представникавідхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко