Справа № 363/1944/15-ц Головуючий у І інстанції Скарлат О. І.
Провадження № 22-ц/780/6755/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 1 16.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області, Комунального підприємства «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та скасування державної реєстрації права власності ,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2007 року задоволено позов ОСОБА_2 до Синяківської сільської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності на самовільну забудову, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення суду, відповідачем ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Синяківської сільської ради від 07.11.2007 року №59.

Рішенням реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 22 січня 2008 року, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на будинок за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03.11.2014 року скасовано рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2007 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено.

Позивач зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,25 га , яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 14.06.2007 року. На вказаній земельній ділянці знаходяться об'єкти самочинного будівництва, а саме - прибудова «а1» до житлового будинку із збільшенням загальної площі на 207,1 кв.м , збільшенням житлової площі на 113,5 кв.м , самочинно збудовані споруди: сарай «Т» та вольєр «С».

Позивач вважала, що оскільки рішення суду на підставі якого ОСОБА_2 отримала правовстановлюючі документи на нерухоме майно скасовано, а вказані об'єкти самочинного будівництва знаходяться на земельній ділянці позивача, ці правовстановлюючі документи, які видані на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_2 підлягають скасуванню.

Позивач просила суд визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Синяківської сільської ради № 59 від 07 листопада 2007 року в частині оформлення права приватної власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 05 грудня 2007 року, видане Синяківською сільською радою Вишгородського району Київської області на ім'я ОСОБА_2 на будинок за адресою: АДРЕСА_1; визнати незаконним та скасувати рішення реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 22 січня 2008 року, реєстраційний номер 2307098,про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд порушив процесуальний порядок розгляду справи, оскільки з травня 2015 року по серпень 2015 року відповідач ОСОБА_2 не була повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Про наявність судового провадження в даній справі ОСОБА_2 дізналась лише в серпні 2015 року. Крім того, суд не задовольнив клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою представника ОСОБА_2 Не погоджується також ОСОБА_2 з висновком суду про те, що не з'являючись у судове засідання вона зловживає своїми процесуальними правами. Також вважає, що суд порушив вимоги ЦПК України не ухваливши заочне рішення.

На підставі наведених в апеляційній скарзі доводів просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2007 року задоволено позов ОСОБА_2 до Синяківської сільської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності , а саме на самовільну забудову - прибудова «а1» до житлового будинку із збільшенням загальної площі на 207,1 кв.м , збільшенням житлової площі на 113,5 кв.м , самочинно збудовані споруди: сарай «Т» та вольєр «С», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.8-9).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03.11.2014 року скасовано рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2007 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено.(а.с.11-12). Цим рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,25 га , яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.06.2007 року . При цьому матеріали справи не містять документів щодо права власності чи користування ОСОБА_2 земельною ділянкою під самочинними спорудами.

На підставі рішення Вишгородського районного суду від 03.10.2007 року відповідачем ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Синяківської сільської ради від 07.11.2007 року №59. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Синяківською сільською радою Вишгородського району Київської області на ім'я ОСОБА_2 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Рішенням реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 22 січня 2008 року, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на будинок за адресою АДРЕСА_1. (а.с.15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення суду від 03.10.2007 року про визнання права власності на самовільну забудову скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, але при цьому судом не вирішувалось питання про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, не можна вважати таким, що відбувся реальний захист прав власності позивача ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду виходячи із такого.

Відповідно до ч.1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведеною нормою права встановлені межі, в яких апеляційний суд може переглядати рішення суду першої інстанції, а саме такими межами є доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться лише до порушення судом першої інстанції норм процесуального права . Але ці доводи є голослівними виходячи з такого.

Із матеріалів справи вбачається, що провадження в даній справі було відкрите 07 травня 2015 року, судове засідання було призначене на 10 червня 2015 року, про що ОСОБА_2, яка була зазначена позивачем як третя особа, була належним чином повідомлена, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого листа (а.с. 32). ОСОБА_2 10.06.2015 р. в судове засідання не з'явилась (а.с.34) Розгляд справи відкладений на 12 серпня 2015 року.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_2 про відкриття провадження та судовий розгляд не ґрунтуються на матеріалах справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони також спростовуються матеріалами справи. Розгляд справи відкладався за клопотаннями ОСОБА_2 для ознайомлення із матеріалами справи і у зв'язку із хворобою 02.09.2015 р., 17.09.2015 р., 07.10.2015 р., 23.10.2015 р.

30.10.2015 р. суд відхилив клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв'язку із його хворобою, пославшись на те, що ОСОБА_2 своєю довіреністю уповноважила крім ОСОБА_5 ще 4-х осіб на представлення її інтересів у суді, а тому нез'явлення іншого представника у судове засідання є зловживанням процесуальними обов'язками відповідача ОСОБА_2

Судова колегія не вбачає в таких діях суду порушень норм процесуального права, а також підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ч.1,3 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить жодного доводу щодо того, що суд порушив норми матеріального або права, які призвели до неправильного вирішення справи. Апеляційна скарга не містить доводів в чому полягає неправильність висновків суду, які висновки суду підлягають перевірці судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судова колегія вважає, що при ухваленні судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, як про те зазначала у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 Також у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування ч.3 ст. 303 ЦПК України.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді