Провадження № 2/185/366/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 травня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Мерцаловій Н.В. з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу "Павлоградська дистанція колії" про поновлення працівникові істотних змін умов праці (пільг) для зарахування пільгового трудового стажу, який дає право виходу на пільгову пенсію за вислугою років

В С Т А Н О В И В

01 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного підприємства Придніпровська залізниця в особі відокремленого структурного підрозділу Павлоградська дистанція колії, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог від 15.01.2015 року, визнати недійсним розпорядчий документ із таблицями державного підприємства Придніпровська залізниця № НЗК8/53 від 01.03.2006 року з визначення інтенсивності руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці за діючим графіком руху, який виданий заступником начальника дороги по кадрам, учбовим закладам і соціальним питанням ОСОБА_5 та таким, що не встановлює фактичну інтенсивність руху поїздів по дільниці Павлограді-Красноармійськ та помилково вказує що дільниця є неінтенсивною, у зв'язку із чим позивача позбавлено виходу на пенсію за вислугою років відповідно до Списку затвердженому ПКМУ від 12.10.1992 року №583 при наявності стажу монтером колії магістральних залізниць зайнятим на поточному утриманні та ремонті колій на дільниці з інтенсивним рухом поїздів, чим неправомірно змінено істотні умови трудового договору.

Зобовязати відповідача визначити фактичний рух поїздів по дільниці Павлоград-1 - Красноармійськ із 1994 по 2003 рік та поновити позивачу попередні умови праці.

Позов мотивовано тим, що з 25.06.1991 р. по 19.03.2003 р. позивач відпрацювала бригадиром колії Павлоградської дистанції колії Придніпровської залізниці на дільниці Павлоград 1-Красноармійськ, та має стаж роботи на цій посаді 11 років і 8 міс. Для жінок цей стаж 10 років і 6 міс. згідно ст. 55 а ЗУ Про пенсійне забезпечення і ПКМУ № 583 від 12.10.1992 р. Про затвердження списку професій і посад працівників локомотивних бригад і окремих категорій працівників які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті і в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років", посада монтера колії магістральних залізниць, зайнятих на поточному утриманні колій та штучних споруд та які безпосередньо забезпечують безпеку руху на магістральному транспорті. Позивач передбачав, що пільговий стаж зароблено, тому що при прийомі на роботу у 1991 р. відділом кадрів було повідомлено про надання пільгового пенсійного забезпечення, а тепер через 20 років підприємство встановило, що на цій дільниці вже не має пільг, що визначено документами Придніпровської залізниці № НЗК8/53 від 01.03.2006р. та № ДОС - 20/248 від 02.04.2012р., якийсь виник у Павлоградській дистанції у 2013 році. Про відмову порушення свого права позивач дізнався з письмової відповіді начальника Придніпровської залізниці, в березні 2013 р.. За час із 1992 року по 2013 рік усі хто приймався в дистанцію колії на посади бригадирів, монтерів колії, шляхових та мостових майстрів не було попереджено жодним чином, що пільг на цій дільниці не має,

В судовому засіданні позивач та представники позивача, кожен окремо, позовну заяву підтримали, просили задовольнити її в повному обсязі на підставі доводів, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у звязку з безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачу умови праці змінені не були, оскаржувані позивачем документи не є розпорядчими, листи від 01.03.2006 року № НЗК-8/53 та № ДОС-20/248 від 02.04.2012 року є виключно внутрішніми супровідними документами підприємства, які розсилались структурним підрозділам підприємства, вказані листи не встановлюють жодні права та/або обов'язки працівників підприємства, також вони не встановлюють правила поведінки працівників та вказані листи не визначають інтенсивність руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці, тому листи не підпадають під перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених п. 2 ст. 16 ЦК України та не можуть бути визнані судом недійсними.

В судовому засіданні було допитано свідків, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, які працювали разом з позивачем в Павлоградській дистанції колії, вказані свідки повідомили суду, що при прийнятті на роботу їх попереджали про важкі умови праці, на даний час вони є пенсіонерами, отримують пільгову пенсію.

Зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивач просить визнати недійсними розпорядчі документи з таблицями від 01.03.2006 року №НЗК8/53, від 02.04.2012 року № ДОС-20/248, та такими, що не встановлюють фактичну інтенсивність руху поїздів по дільниці Павлоград-1 Красноармійськ. Проте як вбачається з матеріалів справи документи від 01.03.2006 року №НЗК8/53, від 02.04.2012 року № ДОС-20/248 є супровідними листами про направлення для використання в роботі таблиць, якими визначено інтенсивність руху поїздів на дільницях Придніпровської залізниці.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Частиною 2 ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом визнання недійсними листів.

Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Однак, оскаржувані листи не належать до актів у розумінні ст.16 ЦК України, оскільки не є обовязковими до виконання ненормативними актами, а носять лише інформативний характер, можуть бути використані як докази при розгляді справи, в якій такі листи можуть підтвердити або спростувати обставини справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що доводів, які б підтвердили, що в таблицях, які встановлюють інтенсивність руху поїздів по дільниці Павлоград-1 Красноармійськ, відображені недостовірні дані, позивач та представники позивача суду не вказали, доказів не надали, незважаючи на розяснення судом в судовому засіданні положень ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте позивачем не підтверджено належними засобами доказування своїх позовних вимог.

Суд не може прийняти до уваги покази свідків та довідки, які стосуються умов праці інших працівників підприємства відповідача, оскільки умови праці встановлюються роботодавцем при прийнятті на роботу індивідуально для кожного працівника.

Суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що вирішення питань про призначення або відмову в призначенні пенсії належить до компетенції територіальних управлінь Пенсійного фонду України, які приймають рішення на підставі наданих заявниками документів при зверненні за призначенням пенсії.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу "Павлоградська дистанція колії" про поновлення працівникові істотних змін умов праці (пільг) для зарахування пільгового трудового стажу, який дає право виходу на пільгову пенсію за вислугою років - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_11