Справа № 200/6985/13-ц
Провадження № 2/200/1064/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Єлісєєвої Т.Ю.,

при секретарі Кузьминій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання припиненими зобовязання та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 01 травня 2013 року між нею та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір з індивідуальним номером заказу ВО-2641, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобовязався здійснити роботи по виготовленню та передачі у власність позивачки ПВХ конструкцій за ціною 12494 грн. Через відсутність у позивачки коштів для оплати ПВХ конструкцій 01 травня 2013 року між нею та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» був укладений кредитний договір (заява) № АNЕ4RG103340301, відповідно до умов якого Банк надав позивачці кредит в розмірі 12444 грн. 94 коп. для оплати товару, шляхом безготівкового перерахування цих грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № 0914, відкритий у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». 13 травня 2013 року на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка звернулась до ФОП ОСОБА_2 із письмовою заявою про відмову від товару ПВХ конструкцій через незадоволення ним, тим самим повернула товар. Проте ФОП ОСОБА_2 на відмову позивачки від договору з індивідуальним номером заказу ВО-2641 від 01 травня 2013 року не відреагував, товар не поставив і кошти не повернув. Таким чином, позивачка була вимушена звернутися до суду для стягнення коштів.

В ході розгляду справи позивачка, на підставі ст. 31 ЦПК України, неодноразово змінювала позовні вимоги і доповнювала їх підстави, вказавши в якості співвідповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та те, що в серпні 2013 року вона звернулась до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» із письмовою заявою про визнання кредиту достроково поверненим на підставі п. 15 кредитного договору (заяви) № АNЕ4RG103340301 від 01 травня 2013 року та довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, згідно яких дострокове повернення кредиту можливе при поверненні позичальником товару продавцю. Проте листом № 20.1.0.0.0/7-130521/1 ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» відмовив їй у цій вимозі, при цьому списав з її пенсійного карткового рахунку на погашення кредиту суми 1070 грн. і 513 грн. 16 коп., а всього 1583 грн. 16 коп. У звязку з цим позивачка просила визнати припиненими її зобовязання за кредитним договором (заявою) № АNЕ4RG103340301 від 01 травня 2013 року, укладеним між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та нею, стягнути з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на її користь безпідставно отримані кошти в сумі 1583 грн. 16 коп. та сплачений судовий збір за подачу позову в сумі 458 грн. 80 коп., а всього 2041 грн. 96 коп.

У судове засідання позивач не зявилась, від її представника до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати за їх відсутності, уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заперечення проти позову, в якому вказав на необґрунтованість позову.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

В звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 травня 2013 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір з індивідуальним номером заказу ВО-2641, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобовязався здійснити роботи по виготовленню та передачі у власність позивачки ПВХ конструкцій за ціною 12494 грн.

Також 01 травня 2013 року між позивачем та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» був укладений кредитний договір (заява) № АNЕ4RG103340301, відповідно до умов якого Банк надав позивачці кредит в розмірі 12444 грн. 94 коп. для оплати товару, шляхом безготівкового перерахування цих грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № 0914, відкритий у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Факт безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 підтвердив і представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в запереченні проти позову.

На вказані правовідносини розповсюджується дія Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до абз. 3 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених, зокрема, в абзаці першому цієї частини: якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача.

Згідно з п.п. ж) п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

13 травня 2013 року позивачка звернулась до ФОП ОСОБА_2 із письмовою заявою про відмову від товару ПВХ конструкцій через незадоволення ним, тобто повернула товар.

В п. 15 кредитного договору (заяви) № АNЕ4RG103340301 від 01 травня 2013 року передбачено, що цей договір (ця Заява) разом із запропонованими ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» Умовами та правилами, Тарифами складає між позивачкою та Банком кредитно-заставний договір. Згідно п. 4 «Інші умови, передбачені законодавством. Загальні умови надання кредиту А-Банком» довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, дострокове погашення кредиту: дострокове повернення кредиту можливе, серед іншого, при поверненні позичальником товару продавцю. За дострокове погашення кредиту жодна плата з позичальника не стягується.

В серпні 2013 року позивач звернулась до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» із письмовою заявою про визнання кредиту достроково поверненим на підставі вказаних п. 15 кредитного договору (заяви) та п. 4 довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту. Проте листом від 15 серпня 2013 року № 20.1.0.0.0/7-130521/1 ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» відмовив позивачу у цій вимозі. Факт відмови позивачу у достроковому поверненні кредиту підтвердив і представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в запереченні проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Оскільки ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не визнає право позивача на дострокове повернення кредиту з наведених вище підстав, то таке право підлягає захисту судом за позовом позивача про визнання її права згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 21 травня 2012 року № 6-20 цс 11, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з п. 15 кредитного договору (заяви) № АNЕ4RG103340301 від 01 травня 2013 року і п. 4 довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, дострокове повернення кредиту можливе при поверненні позичальником товару продавцю.

Оскільки позивач повернула товар ФОП ОСОБА_2 і кредитні кошти знаходяться на його поточному рахунку № 0914, відкритому у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», тому суд вважає за необхідне визнати зобовязання позивача за кредитним договором (заявою) № АNЕ4RG103340301 від 01 травня 2013 року припиненими.

Крім того, згідно з п. 4 довідки про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, за дострокове погашення кредиту жодна плата з позичальника не стягується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У ч. 2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно квитанції Банку від 11 липня 2013 року та виписки з карткового рахунку позивача за 10 липня 2013 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» отримав від позивача на погашення кредиту 1070 грн., а також 513 грн. 16 коп. шляхом списання з карткового рахунку, а всього 1583 грн. 16 коп., які необхідно стягнути з відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на користь позивача як безпідставно отримані.

Що стосується стверджень представника відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в запереченні проти позову про те, що позивач несвоєчасно звернулась до ФОП ОСОБА_2 із письмовою заявою про відмову від товару ПВХ конструкцій через незадоволення ним, то вони являються безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам справи, оскільки в повідомленні від 21 травня 2013 року, адресованому позивачу, ФОП ОСОБА_2 зазначає про прийняте ним рішення про відмову в задоволенні її заяви від 13 травня 2013 року стосовно розірвання договору з індивідуальним номером заказу ВО-2641 від 01 травня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на користь позивач слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 458 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,18,57-61,79,88,197,208,209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання припиненими зобовязання та стягнення коштів задовольнити.

Визнати припиненими зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором (заявою) № АNЕ4RG103340301 від 01 травня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) безпідставно отримані кошти в сумі 1583 грн. 16 коп., судовий збір в сумі 458 грн. 80 коп., а всього 2041 грн. 96 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.