Справа № 291/827/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

15 липня 2015 року

Ружинський районний суд Житомиирської бласті в складі:

головуючого - судді Нейла В.М..

при секретарі - Герасимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині справу за поданням державно-го виконавця відділу Державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 права виїзду за межі України

встановив:

Державний виконавець ВДВС Ружинського РУЮ ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням, в якому просила суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань за рішенням суду, без вилучення паспортного документу.

Державний виконавець зазначив, що рішенням Ружинського районного суду від 10.04.2012; року по справі № 622/292 боржник ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 Частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини: Дмитра ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.05.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду.

Однак боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст.7 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: перевірка майнового стану боржника, направлення викликів та взято пояснення від боржника. Станом на 01.05.2014 року за боржником рахується борг по аліментах в сумі 10877,80грн..

В ході виконання виконавчого документа було встановлено, що боржник ОСОБА_3 у добровільному порядку рішення суду не виконує та у разі його виїзду за кордон буде неможливо або ускладнить виконання рішення суду.

Посилаючись на вимоги ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, просить суд винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду, без вилучення паспортного документу, громадянина України ОСОБА_3.

Представник ВДВС Ружинського РУЮ направив до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, подання підтримала з підстав викладених в поданні.

Дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (частини 1,3,4 відповідної статті).

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 вказаного Закону встановлено, що ухилення громадянином від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання рішення Ружинського районного суду від 10 квітня 2012 року по справі № 622/292/12 на підставі якого боржник ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати алімен-ти на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини: Дмитра ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у ньому є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконан-ня.

Із метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суд з'ясовує, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 5,7 Закону України «Про виконавче провадження » державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Разом з тим, державний виконавець Ружинського РУЮ не надав будь-яких доказів про те, що боржник виїзджає чи має намір виїхати за кордон, існування в нього такої можливості та взагалі отримання ним закордонного паспорту, а також не доведено факт ухилення від виконання зобов'язань, достатніми обставинами для обмеження конституційного права громадянина України.

З надісланого подання державного виконавця та доданих до нього матеріалів не вбачається посилання на будь-які діяння боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є реальні можливості, а також відсутні обєктивні причини невиконання конкретного обовязку, окрім як формальне посилання на ухилення боржника від виконання рішення суду. Натомість убачається, що боржник не працює, будь-якого майна не має, що відповідно дає підстави вважати про відсутність у нього можливостей виконувати обовязок щодо сплати аліментів.

За таких обставин, подання не має правового обгрунтування, суду не надані докази необхідності певного обмеження прав боржника і тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст.5 Закону України «Про виконавче провадження », ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.208,209,210, 293 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Житомирської області через Ружинський районний суд Житомирської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. М. Нейло.