Провадження № 2/234/7412/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
в складі головуючого судді Бакуменко А.В.,
при секретарі Кісточки І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Із позову вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась онука позивачки ОСОБА_2. Батько онуки, відповідач по справі, з моменту її народження і до тепер не проявляє піклування о доньці, так як не проживав разом з донькою позивачки ОСОБА_4. Шлюб між донькою позивачки та відповідачем було розірвано рішенням Краматорського міського суду від 16.03.2005 року. Донька позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Онука на даний час мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько дитини не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_2. Просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її ому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надав.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляду справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримують та не заперечують проти їх задоволення
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 (а.с. 6)
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано 16 березня 2005 року. (а.с. 7)
Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 8)
Згідно довідки виконавчого комітету Шабельківської селищної ради від 03.11.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Крім позивачки за даною адресою зареєстрована і онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 11)
Як видно із заяви від 10.11.2015 року, засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_6, ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 13)
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін, які беруть участь у розгляді справи виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тому є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити.
Також згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., які були понесені позивачем при звернені до суду.
Керуючись ст. 10, 60, 213-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 164, 166 СК України, Конвенцією про права дитини, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Краматорського міського суду Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення Краматорського міського суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд.

Суддя А. В. Бакуменко