17.07.2015 Справа № 756/8631/15-ц
унікальний №756/8631/15-ц
провадження № 2/756/4383/15
УХВАЛА

17 липня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 4928242 грн. 90 коп.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 листопада 2014 року відповідач взяв у нього в позику для особистих потреб 228178 доларів США з кінцевим строком повернення 13 травня 2015 року, проте по сьогоднішній день позику не повернув.

Ухвалою суду від 17 липня 2015 року відкрито провадження в зазначеній справі.

Одночасно з позовною заявою позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач, який ухиляється від повернення позики та не виходить на зв'язок, може відчужити належне йому майно та виїхати за межі України, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду,

У зв'язку з цим просить суд накласти арешт на грошові кошти на рахунках відповідача в банківських та фінансових установах, накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача, а також тимчасово на період судового розгляду справи та виконання рішення суду заборонити відповідачу виїзд за межі України.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач просить накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, та грошові кошти на рахунках відповідача.

Проте позивачем з посиланням на відповідні докази не повідомлено суду будь-яких даних про розмір грошових коштів, належних відповідачу, та банківські чи фінансові установи, в яких вони знаходяться; найменування майна, яке на праві власності належить відповідачу, та його вартість.

У зв'язку з цим суд позбавлений можливості з'ясувати співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

Стаття 152 ЦПК України, яка встановлює види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, не передбачає такого виду забезпечення позову, як тимчасова, на період судового розгляду справи та виконання рішення суду заборона відповідачу у праві виїзду за межі України.

Крім того, на даний час у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідач має намір відчужувати своє майно або виїжджати за кордон з метою ухилення від виконання можливого рішення суду про стягнення боргу.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко