АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/387/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1681/К/15 ОСОБА_1
Категорія - 19 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна, переданого на виконання недійсного правочину, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна, переданого на виконання недійсного правочину. В обґрунтування позову зазначив, що 08.11.2014 року він нотаріально засвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, представляти його інтереси з питань експлуатації та розпорядження у тому числі: продажу, належним позивачу автомобілем марки «МЕRSEDES-BENS 508D», реєстраційний номер НОМЕР_1.

09.12.2014 року, попередньо попередивши відповідача, позивач скасував видану ним довіреність. Однак. 10.12.2014 року відповідач ОСОБА_4 за довідкою-рахунком перереєстрував автомобіль на своє ім'я. Враховуючи те, що відповідач незаконно та без правової підстави володіє автомобілем який належить позивачу та не бажає його повертати законному власнику просив суд: визнати правочин, а саме набуття ОСОБА_4 права власності на транспортний засіб «МЕRSEDES-BENS 508D», 1995 року випуску, типу автобус D, жовтого кольору, реєстраційний номер АЕ6002АА- недійсним; скасувати державну реєстрацію вищевказаного транспортного засобу; витребувати у ОСОБА_4 та повернути позивачу ОСОБА_2 спірний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії СХХ636865; стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача сплачену ним суму судового збору.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, сплачених ним ОСОБА_7 в рахунок продажу спірного автомобіля «МЕRSEDES-BENS 508D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та переоформлення маршруту у сумі 6 500 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 152 000 грн.. з яких: 4 000 доларів США- кошти сплачені за спірний автомобіль та 2500 доларів США кошти, які ОСОБА_2 отримав за переоформлення маршруту (ліцензії ) №«300». В обґрунтування позову зазначив, що на час перереєстрації спірного автомобіля на своє ім'я - 10 грудня 2014 року, про скасування виданої ОСОБА_2 довіреності не знав. Враховуючи, що відповідач по зустрічному позову, відмовився від завершення оформлення угоди, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь, отримані ним, грошові кошти за продаж спірного автомобіля та переоформлення маршруту у сумі 152 000 грн., вирішити питання стосовно розподілу судового збору.

Ухвалою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 квітня 2015 року вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано правочин щодо набуття ОСОБА_4 права власності на транспортний засіб МЕRSEDES-BENS 508D, 1995 року, випуску, типу автобус-D, жовтого кольору, номер кузова WDВ6673621N039115, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого 10.12.2014 року Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Дніпропетровськ (Амур-Нижньодніпровського, Бабушкінського, Жовтневого, Самарського. Дніпропетровського та Солонянського районів) №3 недійсним. Скасовано державну реєстрацію вищевказаного транспортного засобу на ім'я ОСОБА_4

Витребувати у ОСОБА_4 та повернути ОСОБА_2 спірний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії СХХ636865.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 152 000 грн. та 1520 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить змінити рішення суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, не повним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.

Так на думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, щодо необхідності ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2 500 доларів США, сплачених останнім в рахунок вартості маршруту № «3000» та графіка роботи на ньому, оскільки даний маршрут не повязаний зі спірним автомобілем й ним можливо користуватися у подальшому, за наявності іншого автомобіля, у звязку з чим стягнення судом з апелянта вартості маршруту з підстав повернення йому автомобіля є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, апелянт зазначає, що суд задовольняючи зустрічний позов у повному обсязі, дійшов до помилкового висновку, щодо розрахунку стягуваних сум у національній валюті у розмірі 152 000 грн., оскільки на час ухвалення рішення курс долара по даним НБУ становив 21,01 грн., а не 23,50 грн., за яким розрахована стягнута оскаржуваним рішення сума.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, рішення суду оскаржується апелянтом тільки в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 В звязку з цим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, предметом апеляційного розгляду є рішення суду в частині : стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 152 000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить транспортний засіб - МЕRSEDES-BENS 508D, 1995 року, випуску, типу автобус-D, жовтого кольору, номер кузова WDВ6673621N039115, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АЕС №283147, виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області від 25.09.2008 року.

08 листопада 2014 року ОСОБА_2 нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_4М, ОСОБА_5 або ОСОБА_6. кожен з яких діє самостійно та незалежно один від одного, представляти його інтереси з питань експлуатації та розпорядження, у тому числі керувати, продати тощо, автомобілем (а.с. 8).

09 грудня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про відміну вищевказаної довіреності (а.с. 10), яка ж тієї дати внесла відомості про припинення дії довіреності до Єдиного реєстру довіреностей, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с. 11).

10 лютого 2015 року ОСОБА_4 перереєстрував автомобіль на своє ім'я, що підтверджується документами з Центру ДАІ 1203 (а.с. 22-40).

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до розписки ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 спірний автомобіль разом з маршрутом та графіком роботи на маршрут №300 в м. Кривому Розі. Відповідно до тексту розписки ОСОБА_2 гроші за маршрут 2500 доларів США та за автомобіль 4000 доларів США отримав повністю і претензій не має. (а.с. 64). Сторони у справі дійсність розписки підтвердили, як підтвердили і те, що продаж маршруту та графіку роботи є не відємною частиною майбутньої угоди з продажу автомобіля.

Задовольняючи зустрічний позов у повному обсязі, суд першої інстанції, виходив із того, що правочин з приводу продажу маршруту та графіку роботи є недійсним в силу закону, відповідно до ст.ст. 177. 178 ЦК України, а враховуючи те,що продаж маршруту та графіку роботи, були не відємною частиною майбутньої угоди з продажу автомобіля тому вказаний правочин слід вважати недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Особи, які бажають займатися перевезенням пасажирів та багажу мають бути зареєстровані як субєкти господарювання, що надасть їм право бути учасниками господарських відносин та здійснювати господарську діяльність.

Органом ліцензування, уповноваженим на здійснення ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів є Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція).

Законом, який визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування є Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Відповідно до п.25 ч.1 ст.7 якого встановлено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: 24) перевезення пасажирів .... автомобільним ... транспортом..»

В свою чергу ліцензія це документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов та вона є персональною. Ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на зайняття певним видом господарської діяльності, що відповідно до законодавства підлягає обмеженню. Ліцензіат не може передавати ліцензію або її копію іншій юридичній або фізичній особі для провадження господарської діяльності, як і не мають права самостійно їх продавати, привласнюючи собі повноваження органу місцевого самоврядування.

Як встановлено в суді першої та не спростовано в суді апеляційної інстанції, що офіційно дозвільні документи на маршрут № 300 були оформленні на ОСОБА_2 та те що продаж маршруту та графіку роботи були невідємною частиною майбутньої угоди з продажу автомобіля, без цих умов сторони не мали наміру вчиняти правочин.

Відповідно до ч.15 ст. 14, Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що до ліцензій на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом додаються ліцензійні картки на кожен автомобільний транспортний засіб. До ліцензійної картки вносяться реєстраційні дані ліцензії та автомобільного транспортного засобу.

Враховуючи зазначене, а саме звязок ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів з самим транспортним засобом, суд першої інстанції, вірно керуючись ст. 177-178 ЦК України дійшов правильного висновку, щодо відсутності такого об'єкту цивільних прав як маршрут та графік руху, а саме відсутності цивільної оборотоздатність об'єктів цивільних прав.

Враховуючи те, що продаж маршруту та графіку роботи були не відємною частиною майбутньої угоди з продажу автомобіля, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та задовольняючи первісний позов про визнання правочину недійсним, витребування майна, вірно задовольнив і вимоги за зустрічним позовом про повернення отриманих за правочин грошових коштів, доводи апеляційної скарги в цій частині правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, враховує доводи апеляційної скарги в частині визначеної судом суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, в гривневому еквіваленті відносно до курсу долара, на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, та зазначає наступне.

Так відповідно до ч.2 п. 14 Постанови Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, зустрічний позов був заявлений ОСОБА_4 до ОСОБА_2 на суму у розмірі 6 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 152 000 грн., із розрахунку (6 500 доларів США* 23,50 грн. курс гривні на час подання зустрічного позову), сплачених ним відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 64).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не заперечував проти наданого розрахунку ОСОБА_4, за курсом долара США - 23,50 грн., при цьому не надавши суду іншого розрахунку. Суд в свою чергу розглянув справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що у разі задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 та скасування суду першої інстанції, в частині задоволення зустрічного позову, суд апеляційної інстанції повинен керуватися ч.2 п. 14 вищевказаної Постанови і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі розрахованої на час ухвалення свого рішення.

Проте виходячи з меж апеляційної скарги та враховуючи те, що на час ухвалення рішення суду апеляційної інстанції офіційний курс долара США відносно до гривні становить 100 доларів США 2384,1563 грн., а отже сума яка підлягає стягненню буде більшою, що в свою чергу призведе до погіршення стану апелянта. Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в цій частині без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується тому колегією суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, не переглядається .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Л.В. Михайлів

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_9