Номер провадження: 22-ц/785/9310/15
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Решетник М.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики.

Зазначала, що в 2008р. ОСОБА_5 взяза у ОСОБА_6 в борг гроші в сумі 30 000 доларів США для погашення кредиту, взятого у Альфа банку в цілях розвитку бізнесу, про що власноруч 19.04.2008р. написала розписку. ОСОБА_4 виступала поручителем по виконанню її зобов'язання, а саме щодо повернення ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 30 000 доларів США. У випадку неповернення суми позики до 31.12.2008р. ОСОБА_4 зобов'язалась самостійно повернути усю суму боргу у розмірі 30 000 доларів США.

Після спливу договірної дати 31.12.2008р. ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_5 за виконанням зобов'язання по поверненню боргу.

Проте ОСОБА_5 борг не повернула, тому 19.02.2009р. ОСОБА_4 самостійно повернула ОСОБА_6 усю суму боргу в розмірі 30 000 доларів США.

01.03.2009р. ОСОБА_5 зобов'язалась повернути ОСОБА_4 борг у сумі 30 000 доларів США до 31.12.2012р.

Після спливу цього строку ОСОБА_4 неодноразово зверталась до ОСОБА_5 з вимогою по поверненню боргу, але відповідачка ухиляється від виконання зобов'язань, мотивуючи це тим, що в Україні зараз погані умови для бізнесу та у неї немає необхідної суми коштів для повернення боргу.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідачки борг за договором позики від 01.03.2009р. в сумі 630 460,74 грн., виходячи з офіційного курсу гривні до долара США - 2 101,53 грн. за 100 доларів США, та три процента річних від простроченої суми, яка складає 47 567,50 грн, а всього 678 029,50 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_5 позов визнала та пояснила, що 19.04.2008р. нею, за участю ОСОБА_4 як поручителя за виконання зобов'язань, та ОСОБА_6 був

укладений договір позики, за яким вона отримала від останньої грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на погашення її кредитних зобов'язань перед ПАТ «Альфа Банк». 19.02.2009р. ОСОБА_4 виконала її боргові зобов'язання перед ОСОБА_6 та сплатила їй борг в сумі 30 000 доларів США, проте вона до теперішнього часу не повернула ОСОБА_4 борг на вказану суму.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання першої інстанції не з'явилася, 10.08.2015р. надала до суду письмові пояснення до позовної заяви у яких вказала, що в 2008р. ОСОБА_5 взяла у неї борг в розмірі 30 000 доларів США про що написала боргову розписку. В 2009р. ОСОБА_4 повернула їй ці боргові кошти в сумі 30 000 доларів США та вона віддала останній оригінал боргової розписки. Претензій до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у неї немає. Все що викладено в позовній заяві вона підтримує та просила суд розглянути справу за її відсутності, а/с. 64.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Рішенням суду від 28.08.2015р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики від 01.03.2009р. в сумі 678 029,50 грн. та судові витрати в сумі 3 654, грн.

У апеляційній скарзі представник третьої особа ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, кожна з них окремо, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_6 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 не з'явилися, про розгляд справи сповіщені належним чином. ОСОБА_6 просить розглянути справу у її відсутності. За правилами ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка за договором позики від 01.03.2009р. одержала від позивачки 30 000 доларів США, які вона в обумовлений строк не повернула, що відповідачка позов визнала.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннем договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно з ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.04.2008р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, за змістом якої ОСОБА_5 отримала у борг від ОСОБА_6грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США для погашення кредиту, який був взятий в ПАТ «Альфа Банк» та зобов'язалася їх повернути до 31.12.2008р.

Поручителем за цим договором позики виступила ОСОБА_4, яка зобов'язалася виконати зобов'язання ОСОБА_5, а саме по поверненню узятих у ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 30 000 доларів США. Так, у випадку неповернення даної суми боргу до 31.12.2008р. ОСОБА_4 зобов'язалася самостійно погасити усю суму боргу в розмірі 30 000 доларів США, а/с.11.

19.02.2009р. ОСОБА_4 виконала зобов'язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 та повернула останній борг в сумі 30 000 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 від 19.02.2009р., а/с.12.

01.03.2009р. ОСОБА_5 написала розписку, що вона зобов'язується у строк до 31.12.2012р. повернути ОСОБА_4 гроші в сумі 30 000 доларів США, які були передані 19.02.2009р. в погашення її боргу перед ОСОБА_6, узятих для погашення кредиту в «Альфа Банку, 22.01.2008р., а/с.13.

Проте відповідачка ОСОБА_5 свої зобов'язання не виконала, гроші ОСОБА_4 не повернула.

Таким чином, матеріалами справи достовірно встановлено, що 19.04.2008р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_5 отримала у борг від ОСОБА_6грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США. Поручителем за цим договором позики виступила ОСОБА_4, яка 19.02.2009р. виконала зобов'язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 та повернула останній борг в сумі 30 000 доларів США.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

За положеннями ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

З наведеного випливає, що виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем) є підставою для заміни кредитора у зобов'язанні. При цьому заміна кредитора не тягне зміни змісту основного зобов'язання (у даному випадку договору позики від 19.04.2008р.), тому права первісного кредитора переходять до поручителя (нового кредитора) у повному обсязі.

Однак вищевказані норми матеріального права суд не застосував.

Не застосувавши вказані норми матеріального права суд першої інстанції дійшов і до помилкового висновку про те, що договір позики був укладений 01.03.2009р., у зв'язку з чим рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні у цій частині, а позовні вимоги - частковому задоволенню.

Факт передачі ОСОБА_5 грошових коштів за договором позики від 19.04.2008р. посвідчено її розпискою, у який зазначено, що кошти у розмірі 30 000 доларів США вона отримала від ОСОБА_6 19.02.2009р. ОСОБА_4 виконала зобов'язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 та повернула останній борг в сумі 30 000 доларів США, що також підтверджується розпискою.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 20.05.2008р. на ї'мя начальника відділу кредитування МСБ в м. Одесі ЗАТ «Альфа - Банк» Мінковій Т.В., перша просила дозволити достроково закрити кредит від 22.01.2008р. у сумі 29 358,83 доларів США та у цей же день вона згідно квитанції №9987 сплатила банку зазначену суму коштів, а/с.46-55.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, кожна з них окремо зазначають, що дійсно у 2008р. з метою погашення кредиту у банку ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_6 30 000 доларів США, які 19.02.2009р. позикодавцю повернула поручитель ОСОБА_4 та одержала від кредитора борговий документ.

При цьому ОСОБА_6 указує, що 16.09.2015р. до її житла увірвалися ОСОБА_2 та його юрист ОСОБА_3, які під тиском та погрозами примусили її підписати розписку про те, що вона не давала ОСОБА_5 гроші у борг. З цього приводу вона 21.10.2015р. звернулася із заявою до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про вчинення злочину, тому просить не вважати достовірними розписку та аудіо запис від 16.09.2015р., що надані ОСОБА_2

Зазначені обставини у сукупності з іншими доказами, а саме: позовної заяви та пояснень представника позивачки у судовому засіданні, пояснень відповідачки ОСОБА_5 та письмових пояснень ОСОБА_6 до позовної заяви від 10.08.2015р, спростовують доводи апеляційної скарги представника третьої особи ОСОБА_2 про те, що саме останній повернув кредит «Альфа Банку», що сторонами у справі видумані, сфальсифіковані обставини укладання договору позики на суму 30 000 доларів США та розписку ОСОБА_6 від 16.09.2015р. про те, що вона ніколи не позичала ОСОБА_5 грошових коштів.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 про розгляд справи на 28.08.2015р. судом був повідомлений належним чином, оскільки судова повістка про виклик до суду йому була направлена за адресою: АДРЕСА_1, яка йому не була вручена у зв'язку з тим, він за цією адресою не проживає, а/с.66.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2015 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики від 19.04.2008 року в сумі 678 029, 50 грн. та судові витрати на суму 3 659,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік