АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року у в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічними позовами ОСОБА_3,ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими,-

в с т а н о в и л а:

18 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» пред»явив позов до відповідачів про стягнення боргу у розмірі 41007,54 доларів США,що еквівалентно 654070,22 грн. Позивач зазначав,що 03.06.2008 року між ПАТ КТ«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2був укладений кредитно - заставний договір № К2Х6А800000049,відповідно до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 8659,19 доларів США строком до 31.05.2013 року,а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку встановленими кредитним договором.

В цей же день в забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором банком були укладені договори поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Посилаючись на те,що банк виконав повністю свої зобов»язання та надав позичальнику кредит у вказаному розмірі,а останній своїх зобов»язань належним чином не виконав,не здійснює погашення кредитних коштів,позивач просив стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали зустрічні позови про визнання договорів поруки від 03.06.2008 року припиненими з підстав,передбачених ч.4 ст.559 ЦК України,оскільки заборгованість за кредитним договором утворилася ще 21.07.2008 року,а позов пред»явлено лише 18.03.2015 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Задоволено зустрічні вимоги про визнання договорів поруки припиненими.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, а в задоволенні зустрічних позовів відмовити. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що відповідно до п.13.11 кредитного договору строк позовної давності по вимогам стягнення кредиту,відсотків та неустойки становить п»ять років. Оскільки строк остаточного виконання зобов»язань закінчується 31.05.2013 року, то звернувшись до суду з даним позовом 18.03.2015 року,банк не пропустив в строк позовної давності встановлений договором.

На думку банку, пред»явленням позову до суду 24.06.2009 року не було встановлено нового терміну виконання зобов»язання за кредитним договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що 03.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно - заставний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8659,19 доларів США терміном до 31.05.2013 року,а позичальник зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку,встановленими цим договором.

В забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_2 перед банком,останнім 03.06.2008 року було укладено договір поруки № К2Х6А00000049 з ОСОБА_3,а також договір поруки № К2Х6А00000049 з ОСОБА_4

Відповідно до п.2.2.договору,позичальник для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов»язань за договором,надає банку предмет застави,а п.7.1.договору визначено предмет застави - автомобіль,власником якого є позичальник і детальний опис якого наведено у ст.16.7 договору це автомобіль рік випуску 2000, номер кузову об»єм двигуна 2,5 державний номер НОМЕР_1.

Пунктом 11.1 договору визначено Події Дефолту,серед яких вважається такими :затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць,перевищення заборгованості більш як на 10% суми наданого кредиту,несплата позичальником більше однієї виплати,яка перевищує 5% суми наданого кредиту.

Відповідно до п.п. 11.2.1,11.2.2 кредитно-заставного договору у разі настання Події Дефолту банк надає позичальнику письмове повідомлення про настання Події Дефолту та реєструє у державному Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У повідомленні про дефолт окрім інформації,зазначення якої вимагається законодавством,банк ставить вимогу про повернення наданої суми кредиту в повному обсязі,виплати винагороди,процентів та фактичний строк користування наданим кредитом,виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов»язань за договором. Позичальник зобов»язаний усунути Подію Дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у державному реєстрі.

24.06. 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави і в позовній заяви банком було зазначено,що у зв»язку з порушенням зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 16.06.2009 року має заборгованість -8794,23 доларів США,яка складається з 7791,63 доларів США -заборгованість за кредитом;430,25 доларів США-заборгованість по процентам за користування кредитом;108,27 доларів США-заборгованість по комісії за користування кредитом;14,02 доларів США-пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором,а також 32,85 доларів США- штраф(фіксована частина) та 417,21 доларів США - штраф(процентна складова).В рахунок погашення вказаної заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет застави:автомобіль MITSUBISHI модель:L400, рік випуску:2000,тип ТЗ: легков. автом. № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля Закритим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем,зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України,а також наданням ПриватБанку всіх повноважень,необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпроветровська від 20 вересня 2010 року позов задоволено. Вирішено передати в заклад ПРАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_2 належне йому на праві власності заставлене майно - автомобіль MITSUBISHI модель:L400, рік випуску:2000,тип ТЗ:легков.автом. №кузова/шасі: НОМЕР_2,реєстраційний номер: НОМЕР_3 та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № К2Х6А800000049 від 03.06.2008 року в розмірі 66924 грн.09 коп.(що є еквівалентом 8794,23 доларів США) звернути стягнення на предмет застави вказаний автомобіль шляхом надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» на укладення від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем,знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України,а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,необхідних для здійснення продажу.

Крім того,13.09.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив вимогу ОСОБА_2,в якій зазначено про прострочену заборгованість за вказаним договором станом на 27.08.2010 року і на підставі ст.1050 ЦК України та умов договору банк вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі,нараховані проценти,комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення.

28.05.2010 року представник інтересів банку у сфері мониторінгу проблемних кредитів та ОСОБА_2 підписали акт передачі-прийому в заставу ПриватБанку автомобіль позичальника,якому зазначено,що ОСОБА_2передав та доручив ПриватБанку на випадок невиконання ним зобов»язань перед ПриватБанком до 28.05.2010 року,передати автомобіль на реалізацію,а виручені кошти направити на погашення заборгованості по договору про надання кредиту.

31.05.2010 року ОСОБА_2 видав довіреність,якою уповноважував ПАТ КБ «ПриватБанк» представляти його інтереси з питань розпорядження вказаним автомобілем.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічні позови,суд встановив і виходив з того,що ОСОБА_6 не виконав зобов»язання за кредитно- заставним договором №К2Х6А800000049 ,укладеним між ним та позивачем 03.06.2008 року, в зв»язку з чим утворилася заборгованість,яка станом на 24.06.2009 року,тобто на час пред»явлення банком позову до ОСОБА_2, складала 8794,23 доларів США ,в рахунок погашення якої,банк просив звернути стягнення на предмет застави автомобіль,належний позичальнику і таким чином банк скориставшись своїм правом про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, змінив строк виконання основного зобов»язання,а відтак пред»явивши даний позов до відповідачів лише 18.03.2015 року майже через шість років,банк пропустив строк позовної давності , про застосування якої просили відповідачі.

Вказані обставини суд першої інстанції також визнав підставами для задоволення зустрічних позовних вимог,та визнав договори поруки,укладені банком з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 припиненими,вказавши,що з моменту встановлення строку про дострокове погашення заборгованості позичальником,банк у строк передбачений ч.4 ст.559 ЦК України не направив до кожного з поручителів вимогу та не пред»явив позов.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами,а доводи апеляційної скарги не спростовують вказаний висновок.

Посилання в апеляційній скарзі про безпідставне застосування позовної давності до даного спору в зв»язку з тим,що кредитним договором встановлено строк остаточного виконання зобов»язань 31.05.2013 року,а строк позовної давності сторонами договору визначено 5 років,на увагу не заслуговує,оскільки протирічать позиції Верховного Суду України.

Так Верховний Суд України по даній категорії справ висловив свою правову позицію про те,що пред'явившивимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплативідсотків за користування кредитом та пені, кредиторвідповідно до частини другої статті 1050 ЦК Українизмінив строк виконання основного зобов'язаннябув зобов'язанийпред'явитипозов до поручителя протягом шести місяців, починаючивід цієї дати.

Такимчином, якщо кредиторзмінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК Українистрок виконання основного зобов'язання, то передбаченийчастиною четвертою статті 559 цьогоКодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Крім того суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно врахував обставини,за яких банк заволодів предметом застави в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитно-заставним договором і при відсутності спростувань з боку банку стосовно цих обставин, прийшов до висновку про здійснення позивачем звернення стягнення в погашення заборгованості за вказаним договором шляхом розпорядження вказаним автомобілем на власний розсуд.

В апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи на спростування отримання банком автомобіля позичальника при вищевказаних обставинах,а наданий банком розрахунок заборгованості позичальника за кредитно - заставним договором не містить будь-яких даних про зарахування отриманих банком коштів від реалізації предмета застави на погашення заборгованості.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -