УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» до ОСОБА_5 про усунення перешкод у праві власності на земельну ділянку,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 та товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» (далі - ТОВ «Юридична фірма-МС» ) звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили винести рішення про усунення їм перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 зобов'язати ОСОБА_5 не здійснювати будь-яких дій щодо належної ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,061 га за кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої за вищевказаною адресою.

На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору від 22 квітня 1998 року набув право власності на земельну ділянку розміром 0.061 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 травня 2014 року № 21557014, вказана земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) зареєстрована за позивачем ОСОБА_4

Позивачі вказали, що ТОВ «Юридична фірма-МС» здійснює підприємницьку діяльність на спірній земельній ділянці, однак ОСОБА_5 перешкоджає суб'єкту підприємницької діяльності.

Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_5 перешкоджає ОСОБА_4 у здійсненні його права власності на вказану земельну ділянку, зокрема викопуючи ями та проводячи самовільні будівельні роботи, скошуючи траву на цій земельній ділянці, вважали дії відповідачки неправомірними та просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ТОВ «Юридична фірма-МС» відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ТОВ «Юридична фірма-МС», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_5 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував акт комісійного обстеження ділянки по АДРЕСА_1 складений 02 вересня 2014 року спеціалістами управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, та виходив із відсутності будь-яких доказів на підтвердження вчинення відповідачкою перешкод у здійсненні ОСОБА_4 свого права власності на зазначену вище земельну ділянку, дійшовши висновку про недоведеність позивачами позовних вимог.

Доводи касаційної скарги стосовно надання судом першої інстанції переваги доказам ОСОБА_5, яка стороною у справі не була та не мала права звертатися до суду у цій справі, а тому такі докази одержані з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 є відповідачем у цій справі та відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Також є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи доводи касаційної скарги щодо невідповідності рішення суду першої інстанції вимогам п. 1 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, зокрема відсутності найменувань сторін, які брали участь у справі.

Безпідставними є і доводи касаційної скарги відносно того, що суддя колегії суддів апеляційного суду Бондаренко Ю.О. підлягав відводу (самовідводу) згідно ст. 20 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач не заявляв відвід судді Бондаренко Ю.О. відповідно до вимог ст. 23 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є.Червинська