Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/142/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження №22ц/778/4426/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року про відмову у відкритті провадження за заявленим в якості третьої особи ОСОБА_2 позовом до ОСОБА_3 про встановлення певних фактів та стягнення моральної шкоди по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про встановлення певних фактів, зобовязання вчинити певні дії, визначення місця проживання дітей, стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Осіян О.М., судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області, судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., голови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, Вільногірського районного суду Дніпропетровської області; відповідач за первинним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2, треті особи- Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про встановлення певних фактів, зобовязання вчинити певні дії, визначення місця проживання дітей, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Оскільки в якості відповідачів, окім ОСОБА_3, були зазначені судді та суди м. Дніпропетровська та Дніпропетровської області, ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2014 року відповідно до ч.1 ст. 108 ЦПК України підсудність позову була визначена до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в частині визнання порушень суддів та судів, встановлення певних фактів відмовлено з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Ухвала судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2015 року про повернення на підставі п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України позовної заяви ОСОБА_4 в частині вимог до ОСОБА_3, відповідач за первинним позовом ОСОБА_3- ОСОБА_2, треті особи- Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про встановлення певних фактів, зобовязання вчинити певні дії, визначення місця проживання дітей, стягнення моральної та матеріальної шкоди ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року була скасована, питання передано на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

При новому розгляді ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2015 року позовна заява ОСОБА_4, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, з вимогами до ОСОБА_3, відповідач за первинним позовом ОСОБА_3- ОСОБА_2, треті особи- Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про встановлення певних фактів, зобовязання вчинити певні дії, визначення місця проживання дітей, стягнення моральної та матеріальної шкоди повернута заявнику для звернення до належного суду, з підстав непідсудності її Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

У травні 2015 року ОСОБА_2, який був зазначений у позові ОСОБА_4 в якості третьої особи, оскільки являвся відповідачем за первинним позовом ОСОБА_3, з метою вступу у справу за позовом ОСОБА_4, як третя особа з самостійними вимогам, подав позов до ОСОБА_3М . про встановлення певних фактів та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року у відкритті провадження у справі за позовом третьої особі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення певних фактів та стягнення моральної шкоди, предявленим у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення певних фактів, зобовязання вчинити певні дії, визначення місця проживання дітей, стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу повернути до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За положеннями ст. 34 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, предявивши позов до однієї чи обох сторін, при цьому, виходячи з положень ст.ст. 123, 125 ЦПК України, такий позов має бути предявлений до початку розгляду справи по суті.

Між тим, провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 суддею Шевченківському районному суду м. Запоріжжя в порядку ст. 122 ЦПК України не відкривалося, оскільки ухвалою 07 квітня 2015 року позовна заява ОСОБА_4була повернута заявнику в порядку п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, з підстав непідсудності її Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Відмовляючи за вказаних обставин у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2, як третьої особи по справі, провадження по якій судом не відкривалось, а сама заява була повернута ОСОБА_4 для звернення до належного суду, суд правильно застосував норми процесуального права, оскільки можливість предявлення третьою особою позову для спільного розгляду з первісним позовом до того суду, який вже повернув первісний позов з підстав його непідсудності і провадження по якому у суді не відкривалось, нормами цивільного законодавства не передбачена.

При цьому суд правильно розяснив ОСОБА_2 наявність у нього права на звернення до суду із позовом до ОСОБА_3 для захисту порушених прав в загальному порядку, з дотриманням встановлених ст. 109 ЦПК України правил підсудності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом норм процесуального права, оскільки позов ОСОБА_4 не був первинним, бо заявлявся ним, як третьою особою у спорі з ОСОБА_3, в якій він являвся стороною, є безпідставними і фактично свідчать про намагання ОСОБА_2, як сторони у спорі з ОСОБА_3, змінити таким чином підсудність зазначеного спору, підсудність якого, виходячи з місця проживання ОСОБА_3, віднесена до компетенції судів Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: