Провадження № 2/263/4372/2015
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2015 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради в особі Департаменту міського майна ОСОБА_3 міської ради про визнання приватизації недійсною,

ВСТАНОВИЛА:

11.12.2015 року позивачка звернулася до суду до відповідача з позовом про визнання приватизації недійсною.

Ознайомившись з даною позовною заявою приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви та доданих ксерокопій документів, зокрема, ксерокопій свідоцтва про право власності на житло вбачається, що власниками (співвласниками) приватизованої квартири окрім позивача ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4), є ОСОБА_4, ОСОБА_5 Враховуючи що позовні вимоги впливають на права та обов'язки цих осіб, позивач не визначив їх правовий статус, не вказав у позовній заяві у якості сторін, а відтак, до позовної заяви не додано відповідної кількості її копій та інших документів, які додані до заяви.

В позовній заяві не розкрита суть позовних вимог, оскільки в ній відсутні відомості про те, які саме норми матеріального права порушено відповідачем ОСОБА_3 міською радою в особі Департаменту міського майна ОСОБА_3 міської ради при здійсненні процесу приватизації квартири.

Позивач на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинен довести, що така помилка насправді мала місце, тобто зазначити докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, позовні вимоги про визнання приватизації недійсною є неконкретизовані, а саме не вказано які рішення оскаржуються.

Зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, викладені не конкретно. Так, позивач просить визнати недійсною приватизацію та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 19.01.1995 року. При цьому, позивач не вказує як необхідно визначити приватизацію недійсною, чи звертався він до органу приватизації для реалізації своїх прав на приватизацію державного житлового фонду і чи прийняте рішення з цього питання компетентним органом. Із викладених позовних вимог не вбачається наявність спору про право; порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача.

Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя вважає за необхідне з вищевикладених підстав залишити позовну заяву без руху, про що повідомити позивача і надати їй строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради в особі Департаменту міського майна ОСОБА_3 міської ради про визнання приватизації недійсною - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Розяснити позивачці, що у випадку неусунення зазначених недоліків у строк, зазначений в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Кірякова