Єдиний унікальний номер 243/6053/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1093/2015
Головуючий у 1 інстанції Кривошеєв Д.А. Єдиний унікальний номер 243/6053/15-ц
Доповідач Халаджи О.В. Номер провадження 22ц/775/1093/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Жарової Ю.І., Постолової В.Г.

за участю секретаря Хоміч Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Словянського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено у звязку із пропущенням строку позовної давності звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом першої інстанції було встановлено, що строк дії картки закінчився 31.06.2012 року, позов був поданий до суду 30.06.2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності, однак суд дійшов помилкового висновку про застосування строку позовної давності саме з моменту непогашення чергового платежу, з квітня 2012 року. Такий висновок суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, здійсненому у постанові від 29.10.2014 року у справі №6-169цс14, в якому зазначено, що якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позовну давність ПАТ КБ «Приватбанк», визначену у ст.257 ЦК України не пропустило, а суд першої інстанції неправильно визначив початок перебігу строку позовної давності.

Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданих суду заявах сторони просили розглянути справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що28 січня 2010 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно якого відповідачу відкрита кредитна лінія, на суму кредитного ліміту 500 гривень. Базова процентна ставка 3% на місяць на остаток заборгованості. Строк дії договору сторонами не визначався.

Кредитний ліміт по кредитному договору укладеному між сторонами змінювався наступним чином:

5 листопада 2010 року 600 гривень, 5 січня 2011 року 700 гривень, 3 березня 2011 року 800 гривень, 29 березня 2011 року 1300 гривень, 12 липня 2011 року 1500 гривень, 21 серпня 2011 року 1700 гривень, 8 вересня 2011 року 4000 гривень, 2 квітня 2012 року8000 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору б/н від 28 січня 2010 року, заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 31 травня 2015 року становить: 23042,92 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7997,27 гривень; заборгованості по процентам у сумі 13710,27 гривень; штрафу у сумі 250 гривень, процентної складової 1085,38 гривень.

Відповідно інформаційної довідки наданої позивачем, строк дії картки, наданої відповідачу за вищевказаним кредитним договором припиняється у червні 2013 року (а.с. 93).

Із розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем вбачається, що останній раз погашення заборгованості за кредитом відповідачем було здійснено 4 квітня 2012 року і в подальшому жодного платежу ним не вносилось (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено 28.01.2010 року кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки стаття 257 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила частина 1 статті 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України.

Як було встановлено судом першої інстанції, останній платіж за зобовязанням по поверненню кредиту був зроблений відповідачем ОСОБА_1 у квітні 2012 року і саме з цього часу у позивача КБ «Приватбанк» виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення сум за кредитом. Таким чином судом був зроблений вірний висновок про те, що строк позовної давності у три роки сплив у квітні 2015 року.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14).

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності повинен обчислюватись саме з моменту закінчення строку дії картки, суд вважає неспроможними з огляду на зазначену вище правову позицію Верховного Суду України.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 29 жовтня 2014 року (справа №6-169 цс 14) правильних висновків суду першої інстанції не спростовує.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: