Провадження № 22-ц/779/2792/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Угорницької сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, уточнивши його в подальшому, до Угорницької сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року позов задоволено частково. Встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідним племінником померлої ОСОБА_5. В іншій частині позову відмовлено.

На вказане рішення в частині відмови у задоволенні позову представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд помилково вважав, що відсутність інформації про смерть не є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Про смерть ОСОБА_5 позивач дізнався тільки в листопаді 2011 року від свідка ОСОБА_6 Однак, пояснення цього свідка оцінені судом неналежно.

З цих підстав апелянт просив рішення в оскаржуваній частині скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовної вимоги.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представник Угорницької сільської ради в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає розглядові справи в його відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, а відсутність в позивача інформації про відкриття спадщини законодавством не віднесено до таких поважних причин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Постановлене судом першої інстанції рішення відповідає вказаним вимогам закону, а тому колегія суддів погоджується з ним виходячи з таких підстав.

Як правильно встановлено судом та вбачається із матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, внаслідок чого відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с.4).

Як вбачається з матеріалів справи 28 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій посилався на рішення Тисменицького районного суду від 1 листопада 2013 року щодо встановлення його родинних відносин із померлою, а відповідно віднесення його до п'ятої черги спадкування, а також на відсутність інформації про смерть спадкодавця. Що, на його думку, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

З'ясовано, що в зв'язку із скасуванням вищезазначеного судового рішення та залишенням без розгляду його заяви, поданої в порядку окремого провадження (а.с.5-6, 38-39) позивач збільшив позовні вимоги та просив також встановити факт його родинних відносин із померлою.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідним племінником померлої ОСОБА_5

В цій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

За змістом ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Разом з тим, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини тощо.

Аналогічно незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Відповідні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), які згідно положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для виконання, в тому числі і судами України.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного переконання, що оскільки ОСОБА_2 не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця (про що повністю підтвердив його представник в засіданні апеляційного суду), а сама по собі ця обставина без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не може свідчити про поважність пропуску зазначеного строку, тому відповідно відсутні правові підстави для задоволення в цій частині позовної заяви.

Водночас суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, які можуть свідчити про поважність пропуску зазначеного строку.

Судова колегія вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням вимог ст. ст.213, 214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський