№ 2/760/178/15
№760/2435/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Яковенко Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Федерального державного унітарного підприємства «Армавирская біологічєская фабріка» до Державної служби інтелектуальної власності України та ОСОБА_1, третя особа: Общєство с огранічєнной отвєтствєнностью «Научно-внєдрєнчєскій цєнтр Агровєтзащіта» - про визнання свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» недійсним частково та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Федеральне державне унітарне підприємство «Армавирская біологічєская фабріка», звернулось до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України та ОСОБА_1, третя особа: Общєство с огранічєнной отвєтствєнностью «Научно-внєдрєнчєскій цєнтр Агровєтзащіта» - про визнання свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» недійсним частково та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач, при зверненні до суду, посилався на ст.19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", згідно з якою свідоцтво може бути визнано недійсним повністю або частково в разі невідповідності знака умовам надання правової охорони.

Позивач вважає, що знак за спірним свідоцтвом підпадає під дію абз.5 п.2 ст.6 Закону України, відповідно до якого не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 1965 року він є виробником препарату «ІНФОРМАЦІЯ_1», який, до дати подання відповідачем-2 заявки на видачу спірного свідоцтва № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг, активно поставлявся в Україну майже сім років, починаючи з 2004 року.

При цьому стверджує, що знак «ІНФОРМАЦІЯ_1», за спірним свідоцтвом, є схожим до ступеню сплутування з торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка використовувалась позивачем для споріднених товарів, внаслідок чого знак за спірним свідоцтвом є таким, що може ввести споживачів стосовно особи виробника щодо частини вказаних у свідоцтві товарів 5 класу МКТП.

На підтвердження своїх доводів позивач надав копії контрактів на поставку препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 українським контрагентам та копії вантажних митних декларацій.

В обґрунтування права на звернення до суду позивач посилається на те, що знак для товарів і послуг за спірним свідоцтвом було внесено до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, в зв'язку з чим позивач не може ввозити на територію України препарат «ІНФОРМАЦІЯ_1» та виконувати свої зобов'язання перед українськими компаніями за раніше укладеними контрактами.

В зв'язку із зазначеним позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг в частині товарів 5 класу МКТП фармацевтичні та ветеринарні препарати, гігієнічні препарати на лікарські (медичні) потреби, дієтичні речовини на лікарські (медичні) потреби, дитяче харчування, пластирі, перев'язувальні матеріали, матеріали для пломбування зубів і виготовлення зубних виліпків, дезінфікуючі засоби, а також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності внести до Державного реєстру знаків для товарів і послуг України відповідний запис та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд про задоволення позову.

Відповідач-1 Державна служба інтелектуальної власності надали до суду заперечення на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що при проведенні кваліфікаційної експертизи заявки на видачу свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг не порушила жодної з вимог законодавства України, а твердження позивача про те, що знак для товарів і послуг за спірним свідоцтвом є таким, що може ввести в оману щодо особи, не підтверджені належними доказами.

В судовому засіданні представник відповідача-1 позовну заяву заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Відповідач - 2 надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких не погоджується із позовом в зв'язку з тим, що позивач не довів порушення відповідачем-1 його прав, не навів доказів ввезення препаратів «ІНФОРМАЦІЯ_1» виробництва позивача на територію України, а також доказів використання позивачем позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території України до дати подання заявки, на підставі якої було видано свідоцтво України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг. Крім того, вказує, що з 2004 року на територію України поставлялись препарати «ІНФОРМАЦІЯ_1» виробництва НВЦ «Агроветзащита», пов'язаного з третьою особою.

В судовому засіданні представник відповідача-2 позовну заяву заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовну заяву заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та ст. 492 ЦК України товарний знак - це позначення, за яким товари (послуги) одних осіб відрізняються від товарів (послуг) інших осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та п. 2. ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони товарного знаку визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеним до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом України на товарний знак.

Ст. 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво.

У відповідності до підпункту «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Судом встановлено, що 22.10.2010р. третя особа подала заявку № m 201016323 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», на підставі якої відповідач-1 зареєстрував вказаний знак для послуг 03 та 05 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП) і видав свідоцтво України НОМЕР_1 від 25.03.2011р.

На дату подання позовної заяви власником свідоцтва України № НОМЕР_1 була відповідач-2 ОСОБА_1

У відповідності до п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 23 грудня 1993 р. відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки.

На дату подання заявки на реєстрацію позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», (22.10.2010р..) чинною була редакція Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 15 грудня 1993 р. з останніми змінами від 10.04.2008р.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Згідно абзацу 5 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 з подальшими змінами і доповненням експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою. Згідно з п.15 цієї ж статті, під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України фактичні дані, що мають значення для справи встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Зважаючи на це та керуючись ч.1 ст.143 ЦПК України згідно з якою для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З наведених норм випливає, що для встановлення відповідності знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 умовам надання правової охорони, а саме з'ясування питання можливості введення споживача в оману щодо дійсного надавача послуг, необхідне застосування спеціальних знань.

Для вирішення даного питання судом, за клопотанням позивача, призначена судова експертиза об'єктів інтелектуальної власності відповідно до ухвали суду від 29. 04. 2014 року, проведення якої доручено атестованому судовому експерту І.В. Стародубову.

У висновку судової експертизи в сфері інтелектуальної власності № 70/14 від 01.09.2014р., в результаті розгляду питання «3» було визнано, що у зв'язку зі схожістю знака для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 із товарами з позначенням «ІНФОРМАЦІЯ_1» виробництва Фєдєрального государствєнного унітарного прєдпріятія «Армавирская біологічєская фабріка» та спорідненістю (однорідністю) товарів 5-го класу МКТП: фармацевтичні та ветеринарні препарати; гігієнічні препарати на лікарські (медичні) потреби; дієтичні речовини на лікарські (медичні) потреби, дезінфікувальні засоби; препарати для нищення паразитів і шкідників, а також у зв'язку з відомістю препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 1950 року та включення його до «Фармокопеї» Машковського, існує ймовірність введення в оману споживача відносно особи, яка дійсно виробляла товари станом на 22 жовтня 2010 року.

Оскільки при проведенні первинної судової експертизи в матеріалах справи були відсутні, додатково надані відповідачем-2 докази щодо використання ним на території України знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 до дати його пріоритету (22.10.2010р.), що могли вплинути на висновок судового експерта при проведенні ним судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у цієї справі щодо асоціювання позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» виключно з особою позивача і ймовірності введення в оману споживача відносно особи, яка дійсно виробляла товари станом на 22.10.2010 р., судом було задоволено клопотання відповідача-2 про призначення повторної судової експертизи.

Разом з цим, суд погодився із висновками первинної експертизи стосовно відповідей на питання «1» щодо спорідненості окремих товарів 5-го класу, для яких зареєстровано знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 і для яких використовується позивачем позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також на питання «2» щодо схожості знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 з позначенням «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке використовується позивачем.

Враховуючи наведене, а також абз. 6 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 8 від 30.05.97р. Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах, ухвалою суду від 29.01.2015р. питання «3» було поставлено на розгляд нової судової експертизи, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Петренку С.А.

Згідно висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 1022 від 27.04.2015р.: знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 є таким, що міг ввести в оману щодо особи, яка дійсно виробляла товари станом на 22 жовтня 2010 року.

Позивач надав суду письмові пояснення з урахуванням експертизи, в яких вважає висновок судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 1022 від 27.04.2015р. правильним.

Третя особа заявила суду письмове клопотання про призначення повторної судової експертизи з мотивів, на її думку, необґрунтованості висновку судового експерта, а також в зв'язку з його суперечливістю.

Представники відповідачів 1 та 2 підтримали клопотання представника третьої особи про призначення повторної судової експертизи посилаючись на необґрунтованість висновку № 1022 від 27.04.2015р.

Суд, заслухавши думки сторін, дійшов висновку про необхідність призначення повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно абз. 1 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.97р. Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах: Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

У дослідницькій частині висновку № 1022 від 27.04.2015р., зокрема йдеться про сталу ідентифікацію та асоціацію позначення ІНФОРМАЦІЯ_1 з ветеринарним (лікарським) препаратом «ІНФОРМАЦІЯ_2», який був розроблений у 1946 році ОСОБА_7.

Зазначене суперечить остаточному висновку судової експертизи про можливість знака для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 вводити в оману щодо особи, яка дійсно виробляла товари станом на 22 жовтня 2010 року, оскільки у випадку сталої ідентифікації та асоціації позначення ІНФОРМАЦІЯ_1 з ветеринарним (лікарським) препаратом «ІНФОРМАЦІЯ_2», виключаються асоціації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» із виробниками цього препарату, а відповідно і можливість введення в оману щодо виробника.

В свою чергу, суперечність кінцевих результатів висновку судової експертизи № 1022 від 27.04.2015р. його дослідницькій частині, викликає сумнів у його правильності та обґрунтованості, що є підставою для призначення повторної судової експертизи.

За результатами проведення повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності атестованим судовим експертом Пейкрішвілі М.Ш. було складено висновок експерта № 5/2015 від 17.09.2015 р., в якому визнано, що знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 станом на 22 жовтня 2010 року не був таким, що міг ввести в оману.

Оцінюючи висновки проведених по справі судових експертиз в сукупності з іншими доказами в справі, суд керувався наступним.

Згідно ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Як вбачається з висновку судової експертизи в сфері інтелектуальної власності № 70/14 від 01.09.2014р., визнаючи існування ймовірності введення в оману споживача відносно особи, яка дійсно виробляла товари станом на 22.10.2010 р. експерт І.В. Стародубов брав до уваги відомість препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 1950 року, включення його до «Фармокопеї» Машковського, а також те, що починаючи з 2006 по 2013 рік Федеральне державне унітарне підприємство «Армавірская біологіческая фабріка» здійснювало поставки препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 на територію України власного виробництва. Відомостей щодо поставок препарату на територію України іншими виробниками експертом не було виявлено.

При цьому, експерт не уточнює, чи згадується у «Фармокопеї» Машковського позивач в якості виробника препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 та яким чином пов'язана з позивачем відомість українським споживачам препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

У висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 1022 від 27.04.2015р. судовий експерт С.А. Петренко визнає, що Федеральне державне унітарне підприємство «Армавірская біологіческая фабріка» до 22 жовтня 2010 року здійснювала продаж ветеринарного препарату під торговою маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» власного виробництва з реалізацією на території України, згідно з наявними у матеріалах справи контрактами та митними деклараціями з 2006 року.

В той же час, експерт визнає, що у матеріалах справи наявна інформація щодо реалізації препарату під торговою назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» виробництва ООО «НВЦ Агроветзащіта» на території України до 22 жовтня 2010 року, посилаючись, зокрема, на укладені між ТОВ «Русвет» та ТОВ «ИНТЭ-К» контракти № 2 від 29.01.2004, № 89 від 02.08.2010 та митні декларації до них, які передбачали ввезення на територію України з подальшою реалізацією препаратів «ІНФОРМАЦІЯ_1» виробництва ТОВ «Агровєтзащіта».

У присутньому в справі висновку експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності № 452 від 28.05.2014 атестований судовий експерт О.Ф, Дорошенко, розглянувши копії наявних у справі матеріалів, вказує, що поставки препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 виробництва НВЦ «Агроветзащита» розпочалися в Україну на 2 (два) роки раніше (2004), ніж поставки препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 виробництва ФУП «Армавірська біологічна фабрика» (2006).

В свою чергу, у висновку № 5/2015 від 17.09.2015 р судовий експерт М.Ш. Пейкрішвілі вказує на те, що наявні в матеріалах справи копії поданих позивачем контрактів, додані до них копії вантажних митних декларацій, копії додаткових листів до вантажних митних декларацій, товарно-транспортних накладних, митних декларацій та доповнень до митних декларацій не підтверджують факти ввезення в Україну товарів, зазначених у таких документів. До такого висновку експерт приходить внаслідок відсутності на вказаних митних документах штампів митних органів України.

Не погоджуючись з висновком № 5/2015 від 17.09.2015 р представник позивача подав письмові пояснення, до яких долучив копії шести вантажних митних декларацій зі штампами митних органів України, датованих від 05.10.2009 до 10.08.2010 р.

Тобто, згідно з наданими позивачем доказами, найбільш ранньою документально підтвердженою датою початку поставок препарату «ІНФОРМАЦІЯ_1» його виробництва в Україну є не 2004 рік, як зазначено в позовній заяві, а 05.10.2009 р., що становить близько одного року до 22.10.2010 р.- дати подання заявки на видачу спірного свідоцтва.

Згідно з абз.1 п.4.3.1.9. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України № 116 від 28.07.1995, до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності.

За змістом вказаної норми до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності.

Як зазначається судовим експертом І.В. Стародубовим на сторінці 16 висновку № 70/14 від 01.09.2014р., при розгляді питання щодо можливості введення споживачів в оману знаком за спірним свідоцтвом, одним із аспектів дослідження є те, що введення в оману можливе тільки у випадку інформованості споживачем про діяльність первинного виробника. При цьому сама діяльність повинна супроводжуватися використанням певних позначень, які забезпечують індивідуалізацію та ідентифікацію товарів і послуг. Як наслідок використання вторинним господарюючим суб'єктом позначень, які тотожні або схожі із позначенням, що є вже відомими і знайомими для споживачів, може породжувати асоціації з первинним виробником, що не відповідають дійсності.

Подібний за змістом методичний припис цитується судовим експертом С.А. Петренком на стор.8 висновку № 1022 від 27.04.2015р. де вказано, що критерій «здатність позначення вводити в оману споживача щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар чи надає послугу» має суб'єктивний характер, оскільки залежить від об'єму відповідних знань конкретного споживача.

Таким чином, до предмету доказування в справі входить не лише встановлення обставин щодо схожості знака за свідоцтвом України № НОМЕР_1 з позначенням, яке використовував позивач для споріднених товарів, але й встановлення факту належної обізнаності споживачів з таким позначенням у відношенні певного виробника станом на дату подання заявки на видачу спірного свідоцтва.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

Отже, в якості споживачів законодавство визнає фізичних осіб, які, серед іншого, мають намір придбати або придбавають товари для особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю.

З огляду на це, як споживачі не можуть розглядатись суб'єкти господарювання, які придбавають товари в межах здійснення підприємницької діяльності.

В той же час, присутні в матеріалах справи докази стосуються виключно реалізації препаратів «ІНФОРМАЦІЯ_1» суб'єктам господарювання, а не споживачам, що не дозволяє прийти до обґрунтованого висновку про те, що до дати подання заявки, на підставі якої було видано свідоцтво України № НОМЕР_1, знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» за вказаним свідоцтвом міг асоціюватись у споживачів з особою певного виробника, зокрема, позивача.

Натомість, у кожному з присутніх в справі досліджень наголошується на тому, що препарат «ІНФОРМАЦІЯ_1» відомий як ІНФОРМАЦІЯ_1, розроблений в 1946 ОСОБА_7 із тканин тварин, рослинних тканин та мікробних тіл.

В зв'язку з цим, суд приходить до переконання, що єдиною особою, з якою здатен асоціюватись знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» при використанні його щодо препаратів, які належать до 5 класу МКТП, є розробник ІНФОРМАЦІЯ_1.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, власник свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» - ОСОБА_1 є донькою автора препарату «ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та не заперечується сторонами. Крім того, в матеріалах справи містяться копії документів, які вказують на безпосереднє відношення ОСОБА_1 до досліджень та виробництва препарату «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: копія патенту № НОМЕР_2 з пріоритетом від 18.04.2000 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_3», об'єктом якого є застосування препарату ІНФОРМАЦІЯ_1 фракція 2; копія патенту № НОМЕР_3 з пріоритетом від 20.04.1998 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_4»», об'єктом якого є крем для шкіри, що містить препарати ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІ та ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ; копія ліцензійного договору на використання знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1, укладеного між ОСОБА_1 та ООО «НВЦ Агровєтзащіта С.П.» у Москві 26.12.2013 р.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач не доводить належними та допустимими доказами той факт, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 може ввести в оману споживачів стосовно особи виробника вказаних у свідоцтві товарів 5 класу МКТП, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 1, 5, 6, 10, 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст. 492, 494, 495, 499 ЦК України, п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 23 грудня 1993 р., ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: