УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇнИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, обґрунтовуючи вимоги тим, що 13 жовтня 2007 року стався вибух природного газу в багатоповерховому житловому будинку по АДРЕСА_1, ударною хвилею від якого було пошкоджено житловий будинок по АДРЕСА_2, який належить їм на праві власності. Винними у зазначеній події було визнано співробітників ПАТ «Дніпрогаз»: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Висновком спеціаліста розмір майнової шкоди, заподіяної позивачам було визначено у сумі 395 862 грн. Посилаючись на те, що на купівлю матеріалів для ремонту свого будинку ними витрачено 252 934 грн, оплата за виконання ремонтних робіт склала 298 462 грн, позивачі просили стягнути на їх користь з відповідачів на відшкодування майнової шкоди по 280 330 грн, на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 - 500 000 грн, на користь ОСОБА_8 - 100 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 395 862 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дніпрогаз» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 жовтня 2007 року стався вибух природного газу у багатоповерховому житловому будинку по АДРЕСА_1.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року винними у зазначеній події було визнано співробітників ПАТ «Дніпрогаз»: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а. с. 22-82).

Із вказаного вироку вбачається, що внаслідок вибуху газоповітряної суміші та руйнування будинку по АДРЕСА_1 знищено та пошкоджено майно в будинках, що розташовані поблизу, зокрема по АДРЕСА_3, по АДРЕСА_4. Внаслідок пошкодження майна спричинена шкода мешканцям цих будинків, у тому числі мешканцям будинку по АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на суму 395 750 грн. Цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про відшкодування шкоди залишено розгляду на підставі у зв'язку з неявкою позивачів у судове засідання.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2008 року з відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Дніпрогаз» на користь Кабінету Міністрів України стягнуто кошти у розмірі 96 615 199 грн 13 коп. у рахунок повернення грошових коштів, що були виплачені як компенсація для фізичних осіб внаслідок вибуху від 13 жовтня 2007 року. Прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у відповідному списку відсутні.

Також встановлено, що згідно з витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 06 лютого 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 належать на праві приватної власності по 1/2 частині житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Згідно з наданим позивачами висновком спеціаліста від 23 листопада 2007 року № 884/1, майнова шкода, спричинена домоволодінню по АДРЕСА_2 складає 395 862 грн (а. с. 93-97).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із наявності вироку суду, що набрав чинності, яким встановлена вина працівників ПАТ «Дніпрогаз», тому, керуючись ч. 1 ст. 1172 ЦК України та, врахувавши наданий позивачами висновок спеціаліста про розмір шкоди, дійшов висновку про доведеність позову в частині стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь позивачів 395 862 грн на відшкодування майнової шкоди.

Також суди дійшли висновку про стягнення на користь позивачів 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди, яка полягала у перебуванні у стані стресу та витраті часу і зусиль для відновлення пошкодженого нерухомого майна у попередній стан.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК Українистосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Стаття 61 ЦПК України окреслює підстави звільнення від доказування. Відповідно до п. 4 указаної статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки вину у тому, що стався вибух природного газу у багатоповерховому житловому будинку по АДРЕСА_1, внаслідок якого було пошкоджено належне позивачам домоволодіння завдано саме співробітниками ПАТ «Дніпрогаз», що підтверджується вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року.

Крім того, відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, речових доказів, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Отже, судами попередніх інстанцій правильно враховано наданий позивачами висновок спеціаліста ТОВ «Арт-Синтез» від 23 липня 2007 року № 884/1 для визначення розміру завданої їм шкоди, при цьому відповідачем такий розмір не спростовано, клопотань про призначення експертизи для визначення іншого розміру шкоди або її відсутності не заявлено.

Також, встановивши обсяг страждань, заподіяних позивачам, що призвело до погіршення можливостей реалізації ними своїх звичок і бажань, та інших негативних наслідків морального характеру, які полягали у необхідності відновлення свого житла, суди попередніх інстанцій обґрунтовано стягнули на їх користь 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак