АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріЛознян О.С.,
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє як опікун недієздатної ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 в інтересах якої діє ОСОБА_6 як опікун, ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості за невиконання грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково. /а.с. 133-137/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6, яка діє як опікун недієздатної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовані норми матеріального права, зокрема ст. 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошових зобов'язань, які існували до ухвалення рішення суду. Крім того, зазначила, що відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини. Неодноразово вона намагалась отримати дані щодо рахунку позивача для перерахування коштів, як від позивача так і від виконавчої служби, однак кредитор їх не надала. Також зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на складний матеріальний стан боржника, яка є недієздатною, опікун доходу не отримує та доглядає також хворого брата інваліда 1 групи, у зв'язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд міг зменшити розмір неустойки. Крім того, зазначила, що розмір витрат на правову допомогу значно завищений, оскільки адвокат Коваль О.С. приймала участь у судових засіданнях загалом майже 4 хвилини, а у представника позивача ОСОБА_10 відсутні докази щодо того, що вона є працівником адвокатського бюро, яке надає правову допомогу позивачу. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

№ справи 754/3628/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/15857/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилась у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2006 р. визнано недієздатною ОСОБА_7 та призначено її опікуном ОСОБА_6

26.02.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено рішення, яким з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_8 суму 184 555 грн., яка була отримана ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу квартири від 23.09.2005 р.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31.07.2013 р. вказане рішення в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суми 184 555 грн. залишено без змін, вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р. зазначені рішення судів залишені без змін.

Загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 за вищезазначеними судовими рішеннями складає 186 400,00 грн.

На підставі вище зазначених рішень, Дарницьким районним судом м. Києва були видані виконавчі листи, на підставі яких відкрито виконавчі провадження №41867987 та№41867921. /а.с. 23,118-121/

Крім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2014 р. з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 стягнуто суму в розмірі 31 044, 45 грн., що становить індекс інфляції та 3 % річних за невиконання грошового зобов'язання по поверненню суми в розмірі 186 400 грн., за період з 01.08.2013 р. по 31.08.2014 р.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2013 р. в рішенні Деснянського районного суду м. Києва змінено резолютивну частину з вказівкою про стягнення грошових коштів з ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_6 В решті рішення суду залишено без змін.

Відповідно до квитанцій /а.с. 109, 110/, ОСОБА_6 сплачено борг по виконавчому провадженню №41867987 в розмірі 203 110, 50 грн., остання проплата здійснена 27.07.2015 р. та по виконавчому провадженню №41867921 суму в розмірі 2 129, 5 грн., тобто, зобов'язання виконано 27.07.2015 р.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановивши, що боржник зобов'язання за рішеннями Дарницького районного суду м. Києва та Апеляційного суду м. Києва, виконав лише 27.05.2015 р., а заборгованість за їх прострочення за період з 01.08.2013 р. по 31.08.2014 р. вже стягнута, суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про стягнення грошових коштів у період з 01.09.2014 р. по 25.07.2015 р. у розмірі 3 % річних - 186 400 х3%/365х328 днів = 5 025, 14 грн. та індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання: 186 400 х 1, 556 - 186 400 грн. (сукупний індекс інфляції) = 103 660, 71 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом першої інстанції положень ст. 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошових зобов'язань, які існували до ухвалення рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, як такі яким була надана вірна правова оцінка судом першої інстанції. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка була викладена у цивільній справ № 6-113 цс 14 від 01.10.2014., будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Також суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2 500 грн., що підтверджується матеріалами справи, які не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, а саме 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що відноситься також до судових витрат та на підставі ст. ст. 79, 85 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення грошових коштів за надання правової допомоги, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки витрати документально підтверджені / а.с.64-68/ та не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ЗУ від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Крім того, не приймає також до уваги колегія суддів і доводи апеляційної скарги щодо скрутного матеріального стану, відсутність грошових коштів та майна, оскільки вказане не є підставою для звільнення від відповідальності та від обов'язку виконати зобов'язання, а зменшення розміру неустойки це право суду, а не обов'язок.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє як опікун недієздатної ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: