Єдиний унікальний номер 243/6249/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1066/2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Жарової Ю.І., суддів Халаджи О.В., Постолової В.Г.

при секретарі судового засідання Марченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, та зобов'язання виконати певні дії щодо забезпечення робочим місцем, -

ВСТАНОВИЛА:

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_2 з позовом до Регіонального управління з експлуатації каналу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в якому просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час фактичного відсторонення від роботи з 22 грудня 2014 року по 3 липня 2015 року у розмірі 34680 гривень; на час проведення антитерористичної операції зобов'язати керівництво відповідача забезпечити його робочим місцем, згідно з його посадою, за місцем знаходження підприємства.

Ухвалою суду 22 липня 2015 року в порядку вимог ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача судом було проведено заміна первісного відповідача ОСОБА_3 управління з експлуатації каналу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на належного відповідача ОСОБА_4 підприємство «Компанія «Вода Донбасу».

У ході судового розгляду справи судом першої інстанції позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати наказ директора РУЕК «Компанія «Вода Донбасу» про відміну вимушеного простою № 173 від 25 вересня 2014 року таким, що станом на 1 грудня 2014 року не відповідає вимогам ст. 43 Конституції України, та вимогам ст. 153 КЗпП України, та призупинити його дію; визнати незаконними дії відповідача щодо його відсторонення від роботи з 22 грудня 2014 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час фактичного відсторонення від роботи з 22 грудня 2014 року по 1 вересня 2015 року у розмірі 44625 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що раніш він проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з 3 серпня 1992 року він перебуває у трудових відносинах з РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу», а з січня 1995 року займає посаду керівника служби програмного забезпечення. РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» є структурним підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу». 29 липня 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, військовою та особистою небезпекою він виїхав із м. Горлівка Донецької області і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. 25 вересня 2014 року керівництвом РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» було видано наказ №173, про відміну вимушеного простою і поновлення роботи, який зобов'язував робітників приступити до виконання своїх трудових обов'язків. 22 грудня 2014 року він письмово звернувся до керівництва підприємства з пропозицією щодо продовження ним роботи на базі Слов'янського регіонального управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», залишаючись у штаті РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу», у режимі віддаленого доступу. Однак відповідачем, незважаючи на реальну можливість виконання ним трудових обов'язків у м. Слов'янську, було відмовлено у задоволенні його заяви, посилаючись на те що його робоче місце знаходиться за містом розташування підприємства у м. Горлівка, вулиця Академіка Павлова будинок 31. Крім того наказом директора РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 239-к від 22 грудня 2014 року, на його посаду була прийнята інша особа, а його позбавили права на труд, та фактично відсторонили від роботи і припинили виплачувати заробітну плату. Позивач вважає, що вказані дії відповідача суперечать вимогам ст. 43 Конституції України, ст. 153 КЗпП України і просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсягу. Враховуючи вищевикладене, позивач, згідно уточнених позовних вимог, просила суд зобов'язати відповідача ОСОБА_5 «Красноармійський машинобудівний завод» видати наказ про її звільнення за власним бажанням з 16 грудня 2014 року, зобов'язати відповідача ОСОБА_5 «Красноармійський машинобудівний завод» внести зміни в трудову книжку про звільнення за власним бажанням з 16 грудня 2014 року, зобов'язати відповідача видати їй трудову книжку та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.04.2014 року по 16.12.2014 року та провести нарахування та виплату сум в рахунок остаточного розрахунку з нею станом на 16.12.2014 року.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено в повному обсязі. Рішення суду мотивовано тим, що наказ РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» №173 від 25 вересня 2014 року є законним, підстав для забезпечення позивача роботою у м. Слов'янську немає, як немає підстав для стягнення на його користь середнього заробітку.

Не погоджуючись з рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, представник позивача по справі, подав до апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове по суті позовних вимог. Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

До судового засідання позивач та представник позивача, який діє на підстав довіреності, не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення відповідача, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_4 підприємство «Компанія «Вода Донбасу» являється юридичною особою, створене за рішенням Донецької обласної Ради від 28 грудня 2004 року №4/24-557, є правонаступником Державного виробничого підприємства «Укрпромводчормет». Підприємство, як самостійний цілісний суб'єкт, створене з метою отримання прибутку, централізованого забезпечення технічною та питною водою населення, підприємств, міст, інших населених пунктів та споживачів води, забезпечення подачі води у маловодні регіони каналами та водопроводами для внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів Донецької області та утримання водосховищ, які передані в безстрокове відокремлене користування, у відповідності з вимогами технічної документації та правил експлуатації санітарних норм і правил, надання послуг споживачам води.

ОСОБА_3 управління з експлуатації каналу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», є відокремленим підрозділом, що входить до складу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу».

ОСОБА_2 з 3 серпня 1992 року являється працівником РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу», і з січня 1995 року займає посаду керівника служби програмного та комп'ютерного забезпечення. Як станом на 2014 рік, та і на теперішній час місто роботи позивача розташовано за адресою: Донецька область м. Горлівка, вулиця Академіка Павлова будинок 31.

Згідно листа Штабу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №33/83/А від 11 листопада 2014 року слідує, що: з 7 квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей незаконними збройними формуваннями вчиняються терористичні акти. На підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України з 14 квітня 2014 року суб'єктами боротьби з тероризмом вживаються активні заходи з проведення антитерористичної операції (АТО) на зазначених територіях. У зв'язку з тим, що м. Горлівка перебуває під контролем незаконних збройних формувань, гарантувати особисту безпеку громадянам України, які знаходяться в місті неможливо.

У зв'язку з проведенням активної фази бойових дій, та прямої загрози життю та здоров'ю працівників підприємства директором РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» 28 липня 2014 року видано наказ № 161, відповідно якого: з 28 липня 2014 року і до особливого розпорядження, робочі дні для працівників підприємства, які не мають можливості вийти на роботу, вважати простоєм який виник внаслідок ситуації небезпечної для життя та здоров'я робітників не за їх провиною. За час простою за робітниками, які не мають можливості вийти на роботу, зберігається середній заробіток.

В подальшому наказом директора РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 173 від 25 вересня 2014 року, скасована дія наказу № 161 від 28 липня 2014 року. Робітникам підприємства рекомендовано приступити до виконання своїх обов'язків відповідно трудового законодавства починаючи з 29 вересня 2014 року. В табелях обліку робочого часу, робітникам, які не приступили до роботи проставлять «нн» - неявка за невстановлених причин. Питання про плату робітників, вирішити після встановлення причини їх невиходу на роботу.

За розпорядженням голови Донецької обласної Ради від 28 листопада 2014 року №245р, РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» розташовано за адресою: Донецька область м. Слов'янськ, вулиця Леніна будинок 13.

Із довідки Слов'янського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» від 31 липня 2015 року слідує, що: за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вулиця Леніна будинок 13 знаходиться тільки Слов'янське РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу». Робочих місць та працівників РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» за вказаною адресою на теперішній час не має. Вказана адреса РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» використовується для отримання кореспонденції, яка в подальшому передається до фактичного міста знаходження РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» у м. Горлівка.

Згідно довідки УПСЗН Слов'янської міської Ради від 16 жовтня 2014 року слідує, що ОСОБА_2, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, перемістився з тимчасово окупованої території у м. Слов'янськ Донецької області, вул. генерала БатюкаАДРЕСА_1.

22 грудня 2014 року ОСОБА_2 звертався до керівництва РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» з заявою про готовність виконувати свої трудові обов'язки в режимі віддаленого доступу на базі Слов'янського РПУ, оскільки не має можливості приїхати до м. Горлівка, у зв'язку з відсутністю гарантії особистої безпеки громадян.

Із відповіді РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» від 16 січня 2015 року, на вищевказаний лист позивача, останньому було роз'яснено, що з ціллю оперативного забезпечення обслуговування комп'ютерної техніки та сітьового обладнання підприємства, його місто роботи повинно знаходитись за містом розташування підприємства у м. Горлівка, вулиця Академіка Павлова будинок 31.

Наказом РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 239-к від 22 грудня 2014 року на час відсутності основного працівника ОСОБА_2, виконуючим обов'язки начальника Служби комп'ютерного забезпечення призначено інженера комп'ютерних систем ОСОБА_6

Згідно із довідкою Слов'янського регіонального виробничого управління КП «Компанія «Вода Донбасу» від 31.07.2015 №05/1191, за адресою: м. Слов'янськ, вул.. Леніна, буд 13 знаходиться тільки Слов'янське РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» робочих місць та працівників Регіонального управління по експлуатації каналу КП «Компанія «Вода Донбасу» за цією адресою з моменту реєстрації та на теперішній час немає. Ця адреса використовується РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» тільки для отримання поштової кореспонденції, яка в подальшому передається до фактичного місцезнаходження РУЕК м. Горлівка.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України слідує, що: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що: підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

25 лютого 2015 року ОСОБА_2 звертався до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу», про скасування наказу №173 від 25 вересня 2014 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного простою та зобов'язання вчинити певні дії.

Звертаючись з вказаним позовом до суду ОСОБА_2 вимагав:

- визнати наказ РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 173 від 25 вересня 2014 року незаконним, оскільки цей наказ цей наказ примушує робітників повернутися до міста Горлівка, та приступити до роботи, незважаючи на те що існує військова та особиста небезпека;

- стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного простою у сумі 26402,85 гривень, за період з 22 грудня 2014 року по 31 березня 2015 року;

- на час проведення антитерористичної операції покласти на керівництво РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» зобов'язання перевести його робоче місце, як керівника служби програмного забезпечення до одного із підрозділів у м. Слов'янськ Донецької області, та зробити відповідні зміни у штатному розкладі.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суд Донецької області від 31 березня 2015 року у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була відхилена, а вказане рішення Слов'янського міськрайонного суду залишено без змін.

Таким чином рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року, та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року встановлено, що: наказ РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 173 від 25 вересня 2014 року є законним; підстав для забезпечення позивача роботою у м. Слов'янську Донецької області не має, як не має підстав для стягнення на його користь середнього заробітку.

Виходячи із вимог ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають повторному доказуванню.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що: наказ РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 173 від 25 вересня 2014 року відповідає вимогам чинного законодавства України, підстав для забезпечення ОСОБА_2 робочим містом у м. Слов'янську Донецької області не має, а тому суд дійшов висновку, що у даній частині позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідача щодо його відсторонення від роботи з 22 грудня 2014 року, та стягнення середнього заробітку за час фактичного відсторонення від роботи, також не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Статтею 46 КЗпП України визначено, що:

«Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках передбачених законодавством.»

Таким чином під відстороненням від роботи розуміється тимчасове і вимушене недопущення працівника до роботи власником або уповноваженим ним органом. У ході судового розгляду справи з достовірністю було встановлено, що відповідач не чинить перешкод позивачу у виконанні останнім своїх трудових обов'язків. Позивач відмовляється від виконання покладених на нього трудових обов'язків з особистих причин. Та обставина, що наказом відповідача, на час відсутності позивача, виконання його трудових обов'язків покладено на іншу особу не може враховуватись судом як фактичне відсторонення позивача від роботи.

Крім того, судом також прийнято до уваги, що зазначені вимоги позивача є похідними від задоволення його вимог про визнання незаконним та скасування наказу РУЕК КП «Компанія «Вода Донбасу» № 173 від 25 вересня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідача щодо його відсторонення від роботи, та стягнення середнього заробітку за час фактичного відсторонення від роботи, не ґрунтуються на законі і також не підлягають задоволенню.

Рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його скасування не має.

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну правову оцінку. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення про скасування оскаржуваного рішення. Рішення суду є законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Доводи апеляційної скарги в своїй більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді