Справа № 2-1569/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - А.К. Слободянюк,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №405/П/РП/2007-840, відповідно до п.1.1 якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 133603,21 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,49 % відсотків річних (із розрахунку 360 днів у році). Згідно з вимогами ЗУ «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких змінилось найменування на ПАТ «КБ «Надра». 26 жовтня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2, та ОСОБА_3 був укладений договір поруки до кредитного договору № 405/П/РП/2007-840 від 26.10.2007, відповідно до п.1.1. якого останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з умов кредитного договору. Однак ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує. 17.07.2013 позивачем були направлені досудові вимоги відповідачам з пропозицією виконати взяті на себе, як позичальника та поручителів, зобов'язання за неналежне виконання своїх обов'язків за кредитним договором. Проте відповідачі не виконали пропозицію позивача, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а саме: за кредитним договором (станом на 15.07.2013) становить 245440,25 доларів США, що еквівалентно 1961803,89 грн, яка складається із: заборгованість за кредитом - 131 179,03 доларів США, що еквівалентно 1048 513,99 грн, заборгованості по сплаті відсотків - 88089,21 доларів США, що еквівалентно 704097,02 грн, пені за прострочення сплати кредиту - 12811,69 доларів США, що еквівалентно 102403,84 грн, штрафу за порушення умов кредитного договору - 13360,32 доларів США, що еквівалентно 106789,05 грн. Отже, відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушено умови цих договорів, щодо строків повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення вищезазначеної заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а справу розглядати у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, надали до суду клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, у зв'язку з чим просили відмовити в задоволенні позову, при цьому зазначили, що у відповідності до умов кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати періодичні платежі по кредиту, а саме: тіло кредиту та відсотки за ним. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, прикладеним самим банком до позовної заяви, останній належний платіж по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом на користь банку позичальником було вчинено 22.07.2008. Однак, банк подав свою позовну заяву більш ніж через 5 років після припинення позичальником, передбачених кредитним договором платежів по кредиту. Таким чином, строк позовної давності кілька років як сплинув. Щодо договорів поруки відповідачами зазначено про те, що відповідно до укладених договорів поруки та ст.559 ЦК України, поруки припиняються, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (умов кредитного договору) не пред'явить вимоги до поручителів. При цьому, порушення (невиконання) позичальником умов кредитного договору почалося більше5 років назад. Вважають, що це підтверджується поданим банком розрахунком заборгованості, а також самим текстом позову від банку, в якому визначено пеню за прострочення сплати кредиту станом на 14 липня 2013 року в сумі 12811,69 доларів США, а також штраф - 13360,32 доларів США. Перша і остання вимога до поручителів, яку банк долучив до свого позову, датується 17 липня 2013 року. При цьому невідомо, чи справді вона була надіслана поручителям, оскільки поручителі її не отримували. Доказів направлення/отримання вимоги до поручителів, датованої 17 липня 2013 року, банком до суду також не надано. Відзначено, що все це дає підстави твердити про пропущення банком шестимісячного строку, від дня настання строку виконання основного - кредитного зобов'язання, на пред'явлення відповідної вимоги до поручителів, що в свою чергу, потягло за собою припинення вказаних в позовній заяві договорів поруки на підставі ст.559 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (надалі-банк), та ОСОБА_1 (надалі-позичальник) було укладено кредитний договір №405/П/РП/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 133603,21 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Нове житло» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,49 % відсотків річних (із розрахунку 360 днів у році) терміном погашення до 25 жовтня 2027 року (а.с.11-16).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.п.1.1.3.1 п.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,29% річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Згідно п.п.5.2, 5.3 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3 цього договору. Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. 4.3 за виключенням п.4.3.8, 4.3.9 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до п.п.4.2.4. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Як зазначив представник позивача в результаті неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка станом на 15.07.2013 складає 245440,25 доларів США, що еквівалентно 1961803,89 грн, яка складається із: заборгованість за кредитом - 131 179,03 доларів США, що еквівалентно 1048 513,99 грн, заборгованості по сплаті відсотків - 88089,21 доларів США, що еквівалентно 704097,02 грн, пені за прострочення сплати кредиту - 12 811,69 доларів США, що еквівалентно 102 403,84 грн, штрафу за порушення умов кредитного договору - 13 360,32 доларів США, що еквівалентно 106789,05 грн. (а.с.9-10).

Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 131628,78 доларів США ОСОБА_1 підтверджується валютним меморіальним ордером від 26.10.2007 (а.с.8).

Отже, в ході розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про виконання умов кредитного договору шляхом видачі відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів у спосіб, передбачений п.п.3.1 п.3 кредитного договору, що також підтверджується письмовими доказами по справі. В свою чергу відповідач ОСОБА_1 допустив прострочку погашення кредитних коштів, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, на яку відповідно були нараховані відсотки, пеня, штраф.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 26 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №405/П/РП/2007-840 від 26.10.2007 (а.с.17-18).

Також, 26 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №405/П/РП/2007-840 від 26.10.2007 (а.с.19-20). Відповідно до п.п. 1.2. договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язання повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно п.п.1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Матеріали справи містять досудові вимоги від 17.07.2013 про виконання зобов'язання за кредитним договором №405/П/РП/2007-840 від 26.10.2007, адресовані ОСОБА_1 (а.с.21-22), ОСОБА_3 (а.с.23), ОСОБА_2 (а.с.24), однак суду позивачем не надано дійсного підтвердження щодо безпосереднього направлення адресатам та отримання відповідачами вказаних досудових вимог.

В подальшому ВАТ «КБ «Надра» змінило найменування на ПАТ «КБ «Надра», який є правонаступником його прав та обов'язків, що підтверджується витягом зі статуту ПАТ «КБ «Надра», погодженого НБУ 02.02.2011 (а.с.38).

В ході розгляду справи відповідачі звернулись до суду з клопотанням про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Судом встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №405/П/РП/2007-840 від 26.10.2007, що останній платіж за кредитом було здійснено 22.07.2008, після чого сплата коштів із погашення кредиту не відбувалась, тобто прострочка погашення кредитних коштів почалась з 22.07.2008.

ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 01.08.2013.

Із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності (ст.256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що за кредитним договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Крім того, пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув».

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності та його вимоги на цій підставі слід залишити без задоволення. Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України в справі №6-95цс14 від 17.09.2014.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав та наявність заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 253, 256-261, 264, 266, 267, 509, 525, 526, 530, 543, 554, 1050 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішенні суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г.О. Козленко