Номер провадження: 22-ц/785/9943/15
Головуючий у першій інстанції Груца Є. Є.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 - «Про звернення стягнення на предмет іпотеки», за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 1 жовтня 2015 року про повернення позову -

ВСТАНОВИЛА:

09.09.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 272 686,82 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, які належать відповідачу, шляхом визнання права власності на вказане майно за позивачем.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишений без руху, позивачу для усунення недоліків наданий п'ятиденний строк з дня отримання ухвали.

Вказана ухвала районного суду для виконання була направлена позивачу та отримана 21.09.2015 року.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01.10.2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» був визнаний неподаним та повернутий позивачу через не усунення недоліків.

27.10.2015 року ПАТ «Дельта Банк» подали апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, по якій просять скасувати ухвалу районного суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами ч. 2 п. 4 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 121 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, сплатить суму судових витрат, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи в ухвалі судді про залишення позову без руху від 10 вересня 2015 року зазначено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ч.4 ЦПК України, а саме: в позовній заяві про звернення стягнення на предмет іпотеки повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті заставодержателя з вартості предмета застави; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги заставодержателя; заходи щодо забезпечення предмета застави або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права заставодержателя на продаж предмета застави; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета застави; початкова ціна предмета застави для його подальшої реалізації .

Колегія суддів вважає вимоги, викладені в зазначеній ухвалі, є помилковими та безпідставними, зробленими без урахування підстав позову банку та норм матеріального права, на які посилався позивач.

Суддею не було звернуто увагу на те, що банк пред'явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, що відповідає положенням ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в позові банку зазначений загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті заставодержателя з вартості предмета застави; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги заставодержателя.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, що передбачає можливість вирішення даного питання під розгляду справи судом, а не стадії відкриття провадження у справі.

Тому, у зв'язку наведеними міркуваннями, слід також вважати безпідставними вимоги ухвали щодо відсутності в позові способу реалізації предмета застави шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права заставодержателя на продаж предмета застави та про початкова ціна предмета застави для його подальшої реалізації.

Що стосується відсутності в позові посилань на заходи щодо забезпечення предмета застави або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні, то необхідність даної вимоги має вирішуватись самим позивачем.

Крім того, ухвала суду від 10 вересня 20015 року не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства щодо ухвал суду при вирішенні питань про відкриття провадження у справі: суддя постановив ухвалу іменем України, що не відповідає положенням ст. 209 ЦПК України та зазначив, що ухвала постановлена складом суду: головуючого судді ГруцаЄ.Є. без зазначення секретаря, що не відповідає положенням ст. 121 ЦПК України, оскільки в таких випадках ухвалу постановляє суддя одноособово.

Тотожні невідповідності вимогам цивільно-процесуального законодавства ( ст. ст. 209, 122 ЦПК України) маються і в ухвалі від 1 жовтня 2015 року.

Отже. колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала районного суду про повернення позову постановлена з порушенням норм процесуального права, не може бути визнана законною та обґрунтованою та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питань, пов'язаних з відкриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 1 жовтня 2015 року - скасувати.

Справу направити для вирішення питання про відкриття провадження до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

16.12.2015 року м. Одеса