Справа № 274/5231/15-ц
Провадження № 2/0274/2121/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Щербака Д.С., при секретарі Поступайло Х.О., розглянувши в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великопятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд до відповідача - Великопятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області з вище вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2015 р. помер його дядько ОСОБА_2, який за життя розпорядився належним йому майном, склавши заповіт на користь позивача. Спадщину позивач прийняв, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, де спадкодавець проживав з 1991 р., відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухомість. Посилаючись на набувальну давність, просить визнати за ним право власності на вказану квартиру.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, ним надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 21.03.1991р. виконавчим комітетом Великоп?ятигірської сільської ради прийнято рішення №17 про видачу ордерів в будинку №151-а по вулиці Володарського у с. Мирний робітникам управління осушувальних систем, в тому числі і ОСОБА_2

За рішенням Великоп?ятигірської сільської ради від 21.03.1991 р. ОСОБА_2 надано квартиру №2 у вказаному будинку.

В отриманій квартирі ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав з 1991р. по день смерті - 05.03.2015р., що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Великоп?ятигірської сільської ради від 13.10.2015р. №384.

Також про користування вказаною квартирою до 05.03.2015р. свідчать квитанції про оплату комунальних послуг, акт перевірки житлового будинку від 10.09.2002р., договір про користування електричною енергією від 05.12.2004р. №5-12-312.

Проте, за виготовленням правовстановлюючих документів ОСОБА_2 не звертався. Тому право власності на вказану квартиру не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «Бердичівське МБТІ» від 22.09.2015р. №1637.

05.03.2015р. ОСОБА_2 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області складено відповідний актовий запис №18.

На день його смерті за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було, що підтверджується довідкою виконкому Великоп?ятигірської сільської ради від 13.10.2015р. №382.

Спадщину прийняв позивач, подавши заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк як спадкоємець за заповітом, складеним ОСОБА_2 06.02.2015р., реєстраційний №110.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру позивачу відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювального документа, про що нотаріусом винесено постанову від 06.10.2015р. №636/02-31.

Вказаною квартирою після смерті спадкодавця користується позивач, що не заперечується відповідачем.

Згідно ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01.01.2004 року, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України.

Оскільки ОСОБА_2 добросовісно заволодів вказаною квартирою, відкрито та безперервно нею володів з березня 1991р., його правонаступником є позивач, який бажає приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володів спадкодавець, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 174, 208, 212-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Д.С. Щербак