Справа № 442/6688/14 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/3185/15 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Шеремети Н. О.

при секретарі Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відшкодування суми вкладу, -

в с т а н о в и л а:

03.09.2014 р.ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в якому просив стягнути з відповідача в свою користь матеріальну шкоду в розмірі 20000 дол.США та моральну шкоду 69 976 грн., завдану злочином.

В подальшому змінив заявлені вимоги та просив стягнути з ПАТ «Укрексімбанк» в його користь суму вкладу за договорами банківського вкладу в розмірі 20000 дол.США, що становить 317388 грн.90 коп.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 02.04.2010 р. та 06.04.2012 р. він уклав у Дрогобицькому відділенні ПАТ «Український державний експортно-імпортний банк» депозитні договори № 38875-28650 та №38875-35412. На виконання зазначених договорів ним у ПАТ «Укрексімбанк» було внесено 20 000 дол. США. Договори зі сторони банку було скріплено відтиском печатки та власним підписом керівника відділення ОСОБА_5 Крім примірника договору, йому було видано квитанції про внесення коштів із зазначенням № договору, з підписом особи відповідальної за отримання коштів та печатки банку. Дані кошти він мав намір розмістити саме в даному банку так як знав, що ПАТ «Укрексімбанк» є державним, має бездоганну репутацію та вважав, що повернення вкладів гарантовано державою. Він не мав жодних сумнівів відносно правильності процедури оформлення вкладу та щодо дій керівника банківської установи. Як йому стало відомо згодом, вказані вище кошти на рахунок банку ОСОБА_5 внесені не були. Вважає, що відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, на підставі укладеного договору банківського вкладу є обов»язком банку (ч.3 ст. 1058, ч.2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних операцій) з юридичними та фізичними особами», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516, відсутність реєстрації такого договору, і як наслідок необлікування на них грошових коштів, на підставі укладеного договору, слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов»язків за договором банківського вкладу. Просив стягнути з відповідача 20000 доларів США ( 247 097,58 грн.) за договорами банківського вкладу.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в користь ОСОБА_2 суму вкладу в розмірі 20000 доларів США, що становить 317388 гривень 90 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові.

Вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з»ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, зазначає, що наявні в матеріалах справи фотокопії платіжних документів, доданих позивачем до позовної заяви (а саме, квитанції від 02.04.2010 року та документ (без назви) від 06.04.2012 року) не можуть бути належними та допустимими доказами внесення ОСОБА_2 коштів на вкладні рахунки згідно з договором банківського вкладу, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки, виходячи із змісту платіжних документів, позивач є отримувачем платежу, а не платником, відповідно вони не підтверджують ті факти, якими ОСОБА_2 обгрунтовує заявлені вимоги, а саме, внесення (а не отримання) позивачем коштів на відповідні вкладні (депозитні) рахунки. Крім того, до вирішення по суті кримінальної справи № 442/1571/14-К неможливо встановити характер спірних відносин сторін у даній справі, характер порушеного права ОСОБА_2 та спосіб захисту, який має бути обраний ним, а отже ухвалення судом першої інстанції рішення є передчасним, а відхилення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі № 442/6688/14-ц до вирішення кримінальної справи № 442/1571/14-К є необгрунтованим. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо підтвердження факту внесення позивачем коштів на депозитні (вкладні) рахунки згідно з договором банківського вкладу, а відповідно щодо додержання письмової форми таких договорів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає даним вимогам.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Частиною першою статті 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Матеріалами справи встановлено, що 02.04.2010 р. та 06.04.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», в особі начальника відділення в м. Дрогобич ОСОБА_5, яка діє на підставі Положення про відділення та довіреності № 010-01/224 від 12.01.2010 року та ОСОБА_2 були укладені депозитні договори № 38875-28650 та №38875-35412. По даних договорах позивачем було внесено в банк 20 000 доларів США. Такі договори скріплені підписами сторін та печаткою банку.

На підтвердження внесення ОСОБА_2 грошових сум до банківської установи, відповідач видав позивачу квитанції від 02.04.2010 року (а.с.9) та 06.04.2012р. (а.с.7), скріплені підписами та печаткою банку, з призначенням платежу внесення коштів на депозитні рахунки від 02.04.2010 р. та від 06.04.2012 р.

Вказані документи судом звірено з оригіналами, які містяться у матеріалах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4,5 ст. 191, ч.ч. 1,2 ст. 366, ч.1 ст. 358, ч. 2 ст. 90, ч.1 ст. 209 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час укладення вказаних договорів ОСОБА_5 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Державний - експортно імпортний банк України» і мала повноваження на укладення таких договорів.

Відповідно до п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських

металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2.9. Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити

найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що квитанції від 02.04.2010 року (а.с.9) та 06.04.2012р. (а.с.7) відповідають вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, їх зміст свідчить про те, що платник ОСОБА_2 вніс на свої депозитні рахунки в банку кошти у розмірі 20000 доларів США. Ці фінансові документи підписані уповноваженою особою банку (начальником відділння банку в м. Дрогобичі) та скріплені печаткою банківської установи, зокрема печаткою каси № 1 Дрогобицького відділення Державного експортно-імпорного банку України та печаткою відділення в м.Дрогобичі Відкритого акціонерного товариства «Державного експортно-імпорного банку України».Аналогічна печатка відділення в м. Дрогобичі Відкритого акціонерного товариства «Державного експортно-імпорного банку України» як і підпис начальника відділення проставлена і на самих договорах строкового банківського вкладу «Класичний» №38875-28650 від 02 квітня 2012 року та №38875-35412 від 06 квітня 2012 року.

Таким чином, основні і необхідні реквізити даних документів додержані, а отже встановлено факт укладення між сторонами договорів строкового банківського вкладу від 02 квітня 2012 року № 38875-28650 та від 06 квітня №38875-35412.

При цьому районним судом вірно враховано правову позицію, викладену в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 25.04.2012 року у справі № 6-20цс12.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

За змістом ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення прийшов до обґрунтованого висновку про зобов'язання АТ «Державний експортно-імпортний банк України» повернути позивачу суму вкладу по договорах строкового банківського вкладу від 02 квітня 2012 року № 38875-28650 на суму 10000 дол. США та від 06 квітня №38875-35412 на суму 10000 дол.США, а разом 20000 доларів США, що становить 317388 гривень 90 коп. на день ухвалення рішення суду.

Районний суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Шеремета Н. О.