Провадження №4-с-22/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2014 заявник ПАТ «СК «Країна» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Дана скарга мотивована тим, що в відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий документ № 2-1959/12 виданий 06.03.2012 Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країна» 50521,00 грн. та 505,21 грн.

Згідно письмової відповіді № 32851 від 27.11.2014 Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на заяву заявника слідує, що 25.12.2012 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в зв'язку з відсутністю майна. 03.12.2014 було отримано письмову відповідь № 32851 від 27.11.2014 і заявник дізнався про постанову про повернення від 25.12.2012. Станом на 12.12.2014 постанова з виконавчим документом на адресу стягувача не надходила. Факт неотримання виконавчого листа стягувачем грунтується на тому, що виконавчий документ не надходив на адресу ПАТ «СК «Країна», працівники компанії не отримували під розпис виконавчий лист, тому і є всі підстави стверджувати про неотримання виконавчого листа. Докази направлення та отримання виконавчого листа стягувачем можуть бути лише у державного виконавця(якщо направлення виконавчого листа дійсно б відбулось). Також, у відповіді зазначено, що згідно з п. 7, ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує десяти мінімальних розмірів заробітних плат, звернення на єдине житло боржника не здійснюється, тому перевірка нерухомого майна по виконавчому провадженню не здійснювалась. На момент винесення постанови про повернення виконавчого документа десять мінімальних розмірів заробітних плат дорівнювали 11340,00 грн., а сума боргу по виконавчому провадженню складає 51026,21 грн., що майже в п'ять разів перевищує розмір десяти мінімальних розмірів заробітних плат.

Заявник припускає, що виконавчий документ був втрачений при поштовій пересилці або державний виконавець не виконує рішення суду і навмисно загубив виконавчий документ та не перевірив наявність зареєстрованого за боржником нерухомого майна, не в повному обсязі провів виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», чим порушив норми ч. 1, 2, п. 3, ч. 3, ст. 11 ЗУ ««Про виконавче провадження», п. 5. 1. 1 Інструкції про проведення виконавчих дій.

З наведених підстав, заявник просить:

- визнати неправомірною та незаконною постанову від 25.12.2012 про повернення виконавчого документа стягувачу винесену по виконавчому документу № 2-1959/12, виданий 06.03.2012 Солом'янським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країна» 50521,00 грн. та 505,21 грн., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві;

- зобов'язати державного виконавця усунути порушення, поновити порушені права стягувача та скасувати постанову від 25.12.2012 про повернення виконавчого документа стягувачу винесену по виконавчому документу № 2-1959/12, виданий 06.03.2012 Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країнах 50521,00 грн. та 505,21 грн.;

- дати доручення начальнику відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві скасувати постанову від 25.12.2012 про повернення виконавчого документа стягувачу винесену по виконавчому документу № 2-1959/12, виданий 06.03.2012 Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країна» 50521,00 грн. та 505,21 грн., відновити виконавче виконавчі провадження та зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії, передбачені Закону України «Про виконавче провадження»;

- дати доручення начальнику відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зобов'язати державного виконавця звернутись до суду з поданням про видачу дублікатів втрачених виконавчих документів № 2-1959/12 про стягнення ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країна» 50521,00 грн. та 505,21 грн;

- в разі задоволення скарги заявника, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги покласти в державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районної управління юстиції у м. Києві.

У судове засідання представник заявника не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, підтримує скаргу з підстав, викладених у ній, наполягає на її задоволенні.

Представник ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду заінтересована особа була повідомлена належним чином.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин суд знаходить можливим провести розгляд даної справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга пядлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-1959/12 видані 06.03.2012 Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країна» 50521,00 грн. та 505,21 грн.

25.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено заявником, дану постанову він вважає неправомірною та незаконною, оскільки державним виконавцем не було вжито усіх передбачених законом заходів щодо виконання рішення суду, зокрема, не з'ясовано питання про наявність у боржника нерухомого майна та можливість звернути стягнення на таке майно.

Згідно листа Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 27.11.2014 №32851 вбачається, що:

- 01.11.2012 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень;

- 02.11.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та внесені відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- 14.11.2012 виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що за даною адресою відсутнє майно на яке можливе звернення стягнення;

- згідно відповіді від 05.12.2012 ДПС України щодо отримання джерел доходів боржника - фізичної особи, згідно якого, доходів нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, одночасно ДПС України повідомлено, що номерів рахунків, відкритих юридичними особами та фізичними особами/підприємцями в установах банку, згідно якого, номерів рахунків, відкритих юридичними особами та фізичними особами/підприємцями в установах банку в ДПС України не має;

- згідно відповіді від 18.12.2012 УДАІ м. Києва транспортних засобів за боржником не зареєстровано;

- згідно відповіді від 20.12.2012 Головного управління земельних ресурсів КМДА за боржником земельні ділянки на підставі документів, що посвідчують право власності чи користування (оренди) на землю в межах м. Києва за боржником не зареєстровані.

Також, згідно листа Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 27.11.2014 №32851 заначено, що здійснити перевірку реєстрів на відправлення рекомендованої кореспонденції відносно направлення вищевказаного виконавчого листа немає можливості, оскільки реєстри рекомендованої кореспонденції за 2012 рік знищено за закінченням терміну та зберігання (строком 1 рік).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Стаття 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України гарантують обов'язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

В силу ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Як видно з матеріалів справи, правовою підставою повернення виконавчих документів стягувачу державним виконавцем заначено п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності до якого, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В той же час в листі Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 27.11.2014 №32851 міститься посилання на те, що відповідно до п.7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено на 2012 рік мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

Отже, для застосування п.7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» на час винесення оскаржуваної постанови, сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не повинна перевищувати 11 340, 00 грн., в той час, як фактично з боржника підлягає стягненню 50 521, 00 грн. та 505, 21 грн.

Таким чином, у відповідності до вищеприведених вимог закону, у державно виконавця були відсутні підстави не здійснювати заходи щодо розшуку нерухомого майна боржника.

У відповідності до ч.ч. 1 та 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що державним виконавцем виконані зазначені вимоги закону. Такі дані відсутні і у листі Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 27.11.2014 №32851.

На запит суд від 12.08.2015 вих №760/27343/14-ц/65779/2015 ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, отриманий 19.08.2015, копію матеріалів виконавчого провадження не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в порушення вимог ст.ст. 11, 63 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснені всі передбачені Законом заходи щодо розшуку майна боржника.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови, правові підстави для повернення виконавчих документів стягувачу передбачені п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні.

Як наголошено у рішеннях Конституційного Суду України (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова винесена державним виконавцем за відсутності передбачених законом підстав та є перешкодою для подальшого виконання рішення суду, остання безпосередньо порушує законні права та інтереси стягувача.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Враховуючи вищевикладене, вимоги скарги належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 208-210, 293, 383 - 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову від 25.12.2012 про повернення виконавчого документа стягувану винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по виконавчому документу № 2-1959/12 виданий 06.03.2012 Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 50521,00 грн. та 505,21 грн.

На підставі ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушення прав Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», протягом трьох робочих днів з дня надходження даної ухвали суду відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, за яким Солом'янським районним судом міста Києва 06.03.2012 видано виконавчі листи №2-1959/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 50 521, 00 грн. та 505, 21 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: