Провадження №2/761/7269/2015
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
01 грудня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Рибака М.А.,
при секретарі Савенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.04.2015 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромнаправлено до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.07.2015 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У судове засідання, представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, додатково надав суду заяву про повернення витрат, пов'язаних з публікацією в газеті «Хрещатик» оголошення про виклик в суд відповідачів у розмірі 1186,56 грн.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, судом встановлено, що 22.05.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2було укладено Договір поруки № 205897 (далі - Договір поруки), відповідно до положень п. 1.1 Договору поруки, відповідач ОСОБА_2взяла на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_1усіх зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору, укладеного між кредитором та відповідачем ОСОБА_1, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.
Відповідно до п. 1.4 Договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як встановлено в судовому засіданні, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»свої зобов'язання за Кредитним договором виконало належним чином. Однак, відповідачем, після отримання кредитних коштів, не виконано зобов'язань, визначених Кредитним договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.
Разом з тим, на підставі Договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»набуло право вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників до цього Договору (а.с. 133-135).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
На підставі зазначеного, з 20 квітня 2015 року позивач набув права вимоги всіх грошових зобов'язань за Кредитним договором до відповідача - ОСОБА_1.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню .
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, відповідачі зобов'язанні відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00грн. та витрати на розміщення оголошення в газеті «Хрещатик» про виклик до суду відповідачів у розмірі 1186,56 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 512, 525, 526, 625, 629, 1050, 1054, 1077 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74,76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ М.А. РИБАК