Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07 вересня 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 10 липня 2015 року за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби зазнали пошкоджень. Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди у судовому порядку був визнаний ОСОБА_2 Оскільки розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, становить 25 332,02 грн., а страховою компанією було виплачене страхове відшкодування у розмірі 11 177,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 155,02 грн., в рахунок відшкодування витрат на встановлення розміру шкоди 600,00 грн., в рахунок повернення витрат по сплаті франшизи 950,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а разом 20 705,02 грн. (а. с. 4-7).

Позивач надав суду заяву про розгляду даної цивільної справи без його участі, в заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не зявився, представника своїх інтересів для участі в розгляді даної цивільної справи не направив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою місця його реєстрації, про причини не явки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог ОСОБА_3 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти:

ОСОБА_2 10 липня 2015 року о 18 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Вольво», д/н НОМЕР_3, під час буксирування автомобілем НОМЕР_4, в районі буд. № 166 по вул. Радянській в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, не впорався з керуванням та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ», д/н НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_1 (а. с. 9, 10).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З листа ПрАТ «Страхова група «ТАС» за вих. № 4285 від 17 серпня 2015 року адресованого ОСОБА_1 вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3966449 від 09 липня 2015 року; франшиза становить 950,00 грн., сума страхового відшкодування за настання події від 27 липня 2015 року з відрахуванням суми франшизи складає 11 177,00 грн. (а. с. 11).

Згідно зі звітом № 04081501 про матеріальний збиток майна автомобіля НОМЕР_6, в результаті його пошкодження, складений за наслідками огляду 04 серпня 2015 року зазначеного автомобіля, розмір такого збитку становить 25 332,02 грн. (а. с. 12-36). Вартість складання звіту становить 600,00 грн. (а. с. 37, 38).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача, враховуючи висновки звіту № 04081501 про матеріальний збиток майна автомобіля НОМЕР_6, в результаті його пошкодження, яким вартість матеріального збитку, завданого позивачу у звязку із пошкодженням під час ДТП належного йому автомобіля визначений у сумі 25 332,02 грн., приймаючи до уваги, що страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 11 177,00 грн., проте дана сума грошових коштів не покриває повністю матеріальних збитків, завданих позивачу, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 14 155,02 грн., витрат на встановлення розміру шкоди у сумі 600,00 грн., а також суми франшизи у розмірі 950,00 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у стані стресу, витраті часу та зусиль для відновлення належного йому транспортного засобу, таким чином суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити, стягнувши з відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000, 00 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 12, 22, 25, 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст. ст. 22, 23 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 155,02 грн., в рахунок відшкодування витрат на встановлення розміру шкоди 600,00 грн., в рахунок повернення витрат по сплаті франшизи 950,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а разом 20 705 (двадцять тисяч сімсот пять) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_3 Черновськой