Номер провадження2/754/3690/15
Справа №754/7816/15-ц
14 липня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Саламон О.Б.
з участю секретаря Солодухіної Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи ткакою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулися до суду з позовом про визнання відповідача, ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що в спірній квартирі зареєстровані сторони по справі. Відповідач, який є колишнім чоловіком позивача ОСОБА_3, не проживає за даною адресою з 2002 року, не цікавиться квартирою, не несе витрат по оплаті комунальних послуг.
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2004 р. відповідача було засуджено до 8 років позбавлення волі за ч. 1 ст. 115 ККУ, у зв"язку з чим позивач не мала юридичних підстав звертатись із зазначеним питанням до суду, оскільки відповідно до житлового законодавства на підставі вироку суду за відповідачем зберігалось право на жиле приміщення, до відбуття покарання. В 2011 р. відповідач телефонував, зазначивши, що звільнений умовно-достроково, повідомив, що на квартиру не претендує, пообіцяв знятись з реєстрації.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.

Відповідач в суд не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Як вбачається з акту, складеного працівниками ЖЕК - 306, вручити судову повістку відповідачу неможливо через відсутність останнього за місцем проживання.

Від третьої особи - Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивачів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з ордером № 2053 від 03 жовтня 1985 року АДРЕСА_1 видана ОСОБА_6 на сім'ю з 2-х осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є позивачами по справі. (а.с.15)

Відповідно до довідки ЖЕКу №306 Ф-3 у спірній квартирі на даний час зареєстровані сторони по справі. (а.с. 19)

Вказана квартира на даний час не приватизована.

Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт непроживання відповідача на спірній житловій площі підтверджується актами, складеними працівниками ЖЕК -306 від 22.10.2003, 06.05.2015, 06.07.2015, згідно з якими відповідач зареєстрований, але не проживає в спірній квартирі, вручити судову повістку йому неможливо через відсутність останнього за місцем проживання. (а.с. 35-37)

05.08.2010 р. між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_6 розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києв (а.с. 18)

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.

Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.

Аналізуючи причини не проживання відповідача, останній жодного разу не ставив питання про вселення до спірної квартири, квартплату не сплачував, не звертався до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, неможливістю проживання у спірній квартирі через перешкоди, що чинили йому позивач або інші особи.

Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживав в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивачів не чинилося.

Згідно з вимогами ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім"ї зберігається право на житло протягом шести місяців.

Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців.

Частиною 2 ст. 71 ЖК України передбачено, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи той факт, що відповідач в квартирі не проживає понад встановлений законом строк, протягом якого за наймачем і членами її сім"ї зберігається право користування житловим приміщенням, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 88, 212 -215, 224 - 233 ЦПК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон