Єдиний унікальний номер 235/4749/13-к Номер провадження 22-ц/775/1151/2015
Головуючий у 1 інстанції Карабан І.І.
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Соломахи Л.І.

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Карташової Наталії Володимирівни, начальника Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Кудрінського Михайла Сергійовича, -

В С Т А Н О В И В:

Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 19 листопада 2015 року постановлено ухвалу про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. 54).

На зазначену ухвалу заявником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги по суті (а.с. 55-59).

В судове засідання апеляційного суду заявник ОСОБА_1 не з'явилася, надіслала телеграму про розгляд справи у її відсутність (а.с. 72).

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Карташова Н.В., начальник Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Кудрінський М.С. у судове засідання також не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки у судове засідання суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с. 72).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи встановлено, що 29 жовтня 2015 року ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернулася до суду із скаргою на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Карташової Н.В., начальника Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Кудрінського М.С., визнання незаконними постанов державного виконавця від 15 жовтня 2015 року про закінчення виконавчих проваджень № 42834883 та № 42834892 з примусового виконання виконавчих листів № 1-кп/235/318/13, виданих 20 березня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 33 889,83 грн., завданої злочином (а.с. 1-3).

Зазначена скарга судом першої інстанції була зареєстрована за індексом "4-с" та їй присвоєно номер провадження 4-с/235/31/15.

Відповідно до п. 2.15. "Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ", затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173, за індексом "4-с" у місцевому загальному суді реєструються скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Саме в порядку цивільного судочинства суд і розпочав розгляд справи.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом оскарження є дії, бездіяльність та рішення посадових осіб державної виконавчої служби з приводу виконання виконавчих документів, виданих у кримінальній справі (а.с. 54).

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог посилалася на статті 383-385 ЦПК України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

В пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

У зв'язку із цим скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

Постановами державного виконавця від 15 жовтня 2015 року, які оскаржуються заявником ОСОБА_1, закінчені виконавчі провадження № 42834883 та № 42834892 з примусового виконання виконавчих листів № 1-кп/235/318/13, виданих 20 березня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 33 889,83 грн. (а.с. 12).

Відповідно до п. 2.15. "Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ", затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173, за індексом "1-кп" у місцевому загальному суді реєструються матеріали кримінального провадження (кримінальна справа).

Як вбачається з матеріалів справи та випливає з номера виконавчих листів (№ 1-кп/235/318/13), цивільний позов заявника ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, був розглянутий у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 291 КК України (кримінальна справа № 1-кп/235/318/13) (а.с. 8, а.с. 10).

Тобто, заявник ОСОБА_1 оскаржує рішення, дії та бездіяльність державного виконавця і начальника відділу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України, а не відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята статті 128 КПК).

Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що скарга ОСОБА_1 на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця і начальника відділу державної виконавчої служби не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши скаргу до розгляду в порядку цивільного судочинства, суд під час судового розгляду правильно закрив провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до частини 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, не спростовують висновків суду.

Суд закрив провадження у справі не з тих підстав, що скарга подана не до того суду, який видав виконавчий документ, а з тих підстав, що скарга ОСОБА_1, яка подана в порядку цивільного судочинства, не підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Висновки суду першої інстанції не суперечать вимогам частини 4 ст. 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження", на який посилається заявник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, згідно якого рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Проте цивільне судочинство відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", а не відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Посилання в апеляційній скарзі на п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" є необґрунтованим, оскільки ця постанова була прийнята до прийняття Кодексу адміністративного судочинства України (06 липня 2005 року), який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Враховуючи зазначене, ухвала Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року про закриття провадження у справі постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тобто, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2015 року про закриття провадження у справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.І. Соломаха

Судді: О.М. Біляєва

В.В. Папоян