Справа № 580/2078/15-ц
Номер провадження 2/580/722/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року Лебединський районний суд

Сумської області

В складі: головуючого судді - Гури А. О.,

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.

з участю:представника позивача - Хоменко Т.В.,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедині справу за позовом Лебединської райдержадміністрації в Сумській області в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батько цих дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК. Тривалий час ОСОБА_2 не займається вихованням своїх малолітніх дітей, не створює належних умов для виховання та їх утримання, систематично зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності по ст. 178 та ст. 184 КУпАП. З 2012 року сім'я ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді по причині низького виховного потенціалу сім'ї. Сім'я проживає у житловому будинку з газовим опаленням, умови проживання не завжди в задовільному стані, продуктами харчування забезпечена частково, підсобного господарства не утримує, земельної ділянки не обробляє. Ухилення матері від виховання батьківських обов'язків є підставою для покладення на матір відповідальності, встановленої законом. Тому позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона займається вихованням та належним утриманням своїх неповнолітніх дітей, для чого створені всі необхідні умови. Але діти вже протягом тривалого періоду мають захворювання на педикульоз, тому іноді соромляться іти в школу. Вивести це захворювання вона не може, хоч вживає для цього заходи. Раніше вона періодично зловживала спиртними напоями, але останній час вона таких випадків не допускає і вважає, що може приділяти дітям належну увагу та просить не позбавляти її батьківських прав.

Неповнолітній ОСОБА_3 вважає, що його мати створює для них всі необхідні умови для виховання та навчання, в цьому їй допомагає бабуся, тому ні він, ні його сестри не бажають бути позбавлені батьківського піклування. Якщо раніше мати та батько зловживали спиртними напоями, то останній час таких випадків немає, просить залишити їх в родині.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що батьки малолітніх дітей не працюють, проживають за рахунок тимчасових заробітків, але діти завжди одягнені, нагодовані, чисті, інколи бувають випадки зловживання батьками спиртними напоями, але в ці дні діти йдуть до своєї бабусі. Діти з повагою та любов'ю ставляться один до одного та до своїх батьків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що діти в сім'ї забезпечені всім необхідним, ОСОБА_3 навчається у 8 класі, старанний до навчання , але ОСОБА_4 до школи ходить дуже рідко, так як має педикульоз. Найменша дитина до дитячого навчального закладу не ходить. Під час неодноразових перевірок умов проживання доглянуті, нагодовані, маються необхідні продукти харчування. Діти, які відвідують школу, завжди ввічливі, виховані, добре навчаються, але з боку батьків відсутній належний контроль за їх вихованням.

Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Даний спір витікає з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 164 Сімейного Кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір'ю: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвами про їх народження ( а.с. 7-9). Відомості про батька у кожного з цих дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Фактично батьком цих дітей являється ОСОБА_8, який проживає в незареєстрованому шлюбі разом з позивачкою та дітьми.

З актів обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_2 та її співмешканця ОСОБА_8, які проживають в с. Будилка Лебединського району Сумської області від: 27.03.2014, 05.06.2014, 11.07.2014, 14.10.2014, 14.01.2015, 22.04.2015 років (а.с.39-58) вбачається, що сім'я проживає у житловому будинку з газовим опаленням. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ніде не працюють, іноді зловживають спиртним напоями. Підсобного господарства не утримують, продуктами харчування сім'я забезпечена в повному обсязі, так як допомагають батьки ОСОБА_2 Сім'я проживає за рахунок тимчасових заробітків та державну соціальну допомогу на дітей. З батьками було неодноразово проведені профілактичні роботи щодо необхідності усунення зауважень, які раніше були зроблені членами комісії.

З акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_2 та її співмешканця ОСОБА_8, які проживають в с. Будилка Лебединського району Сумської області від 16.09.2015 року (а.с.60) вбачається, що на момент обстеження (близько 14 год.) ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння . Вдома буди малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були недоглянуті: нерозчесані, брудні, їх одяг був з жахливому стані. ОСОБА_4 близько 2 тижнів не відвідує школу, так як хворіє на педикульоз.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктами 15, 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 вищезгаданого Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 171 Сімейного Кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей.

Аналізуючи зібрані у справі докази і даючи їм належну оцінку, суд вважає, що представник позивача не довела наявність передбачених ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні відповідачка категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, прагне брати участь у вихованні та утриманні дітей, з моменту останньої перевірки матеріально-побутових умов родини ОСОБА_2 - 16.09.2015 року - , остання зробила необхідні висновки щодо своєї поведінки та виконання обов'язку по вихованню неповнолітніх дітей, запевнила суд у можливості вжиття всіх заходів для покращення свого ставлення до дітей та створення для них належних умов для розвитку та навчання, показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 доведено, що діти з повагою та любов'ю відносяться один до одного та до своїх батьків, відсутні факти залишення дітей без догляду, без їжі. В сім'ї створені належні умови для виховання та розвитку дітей, а ОСОБА_2 припинила зловживати спиртними напоями, враховуючи думку неповнолітнього ОСОБА_3, 2001 року народження, в інтересах малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що на даний час достатнім заходом буде попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та постійний контроль за її поведінкою з боку органу опіки та піклування. Висновок органу опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації не містить мотивів відносно того, яким чином втручання в сімейне життя малолітніх дітей, як позбавлення матері батьківських прав, буде відповідати їх інтересам, і яким саме інтересам цих дітей, чи позитивно вплине на дітей розірвання родинних зв'язків з матір'ю та відсутність з її боку піклування про них в майбутньому. Такий висновок на даний час є передчасним, тому в задоволенні позовних вимог Лебединської райдержадміністрації слід відмовити.

Питання про можливість позбавлення відповідачки батьківських прав може бути предметом судового розгляду у майбутньому, у випадку подальшого невиконання ОСОБА_2 своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 11, 12, 14 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 150, 155, 164 Сімейного Кодексу України, п.15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 20, ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Лебединської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покласти на орган опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Гура А. О.