АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Гальонкіна С.А.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року державний виконавець Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ звернувся до суду з поданням, згідно якого просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилученням паспорта громадянина України (закордонного паспорта) шляхом заборони перетинати державний кордон України.

Заявлені вимоги обґрунтовані ухиленням ОСОБА_2 від виконання обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини згідно рішення суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2015 року у задоволенні подання відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення подання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно не прийняв до уваги фактичні обставини, що підтверджують обґрунтованість подання державного виконавця.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавчий лист №1616/3781/2012 від 14 листопада 2012 року, виданий Ленінським районним судом м.Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на період навчання. За станом на 12 листопада 2014 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 7 240 грн. 85 коп. Згідно подання на виклики державного виконавця ОСОБА_5 не з'являється.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про недоведеність обставин, на які посилався державний виконавець.

Нормами Розділу VI ЦПК України не встановлені вимоги до оформлення подання державного виконавця про обмеження виїзду громадянина за межі України.

Разом з тим, положеннями розділу XI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 р., передбачено, що подання державного виконавця при зверненні до суду повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що суд за поданням державного виконавця вирішує питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені ЗУ «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України». Згідно ст. 6 цього Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за межі України в разі, якщо він ухиляється від виконання зобов?язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, підставою для ухвалення судом рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон є доведеність факту ухилення від виконання рішення суду, при цьому тягар доказування покладається саме на державного виконавця.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

До подання державного виконавця долучено лише світлокопії виконавчого листа і постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 грудня 2012 року (а.с.4,6). Жодних доказів, які б підтверджували факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання обов'язку щодо сплати аліментів, суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312 ч.1 п.1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді В.І. Акопян

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов