Справа № 211/420/15-ц
Провадження № 2/211/735/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Шириновій А.М.,Дьяконовій Т.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

за відсутності: позивача ОСОБА_4

представника 3-ої особи страхової компанії

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_5 до державного підприємства «Придніпровська залізниця», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 22 січня 2015 року звернулася до суду з позовом, зазначивши, що 27 серпня 2014 року приблизно о 15-50 годині на перехресті виїзду від с. Цементників на автодорозі на завод КЗГО в напрямку вулиці Дніпропетровське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталося ДТП за участю належного їй автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6

Постановою інспектора СОМ ДТП ВДАІ 27.08.2014 р. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2014 р., що залишена без змін апеляційним судом Дніпропетровської області від 13.11.2014 р., справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Таким чином, ДТП, що сталося 27 серпня 2014 року стало наслідком порушення водієм ОСОБА_6 правил дорожнього руху. На підставі полісу № АС/3396891 страховою компанією «Страхова Група «ТАС» була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 Вона звернулася до зазначеного страховика з заявою щодо виплати страхового відшкодування, однак отримала відмову з посиланням на відсутність підстав для виконання страховиком зобовязань за договором страхування , оскільки вина ОСОБА_6 не встановлена судом. На її заяву до органів ДАІ щодо правильної перекваліфікації правопорушення ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП, а не за ст. 122 ч. 2 КУпАП, вона отримала відмову.

Тому оскільки водій ОСОБА_6 керував службовим автомобілем , безпосередньо виконуючи свої трудові обовязки водія за трудовим договором з відповідачем, позивач просить суд на підставі ст. 1172 ЦК України стягнути з відповідача суму майнової шкоди в розмірі 42116,87 грн., суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., оскільки внаслідок ДТП вона зазнала душевних хвилювань та страждань, та стягнути судові витрати (а.с. 2-5).

14 травня 2015 року позивач заявлені вимоги уточнила, зазначивши, що відповідно до висновку експерта № Д 20/04/15 від 23.04.2015 р. сума матеріального збитку, нанесеного при дорожньо-транспортній пригоді 27 серпня 2014 року автомобілю НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 в цінах на дату пошкодження становить 67753,67 грн. Також при вирішенні питання про розмір відшкодування шкоди слід враховувати вже понесені нею витрати на придбання автомобільних деталей, що підлягають заміні в звязку і спричиненням пошкодження транспортного засобу, сума яких становить 17116,87 грн.

Тому позивач просить стягнути з відповідача суму майнової шкоди в розмірі 84870,54 грн., суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати (а.с. 72-75).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові, просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_5 в суд не зявилася.

Представники відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_2 проти позову заперечували з підстав, викладених в запереченнях (а.с. 58-61). Суду пояснили, що позивачем неправильно застосовані вимоги щодо стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» матеріальної та моральної шкоди, оскільки на момент скоєння ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована АС «Страхова Група «ТАС», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договором страхування від 24.12.2013 р. Тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 22, ст. 23 та ст. 29 Закону України «про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач необґрунтовано посилається на положення ст.. 1172 ЦК України, оскільки постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.10.2014 р. вину ОСОБА_8 не встановлено. ОСОБА_5 не надано суду належні обґрунтування та докази суми матеріальної та моральної шкоди, тому вважають, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 суду пояснив, що вважає себе винним в правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП, про що інспектором ВДАІ складено постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності, однак в скоєнні ДТП винним себе не вважає, в звязку з чим і оскаржував постанову Довгинцівського районного суду. Тому вважає заявлені вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи АТ «Страхова Група «ТАС» в судове засідання не зявився, до суду надійшло пояснення представника. Згідно пояснень, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 9661354 від 27.01.2014 р. 28.08.2014 р. представник ДП «Придніпровська залізниця» звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування, однак в постанові апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. зазначено, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад правопорушення передбачене ст. 124 КуПАП. Згідно ст.. 32.1. Закону України «Про страхування» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, на спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 6 та ст. 32.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СГ «ТАС» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ДП «Придніпровська залізниця» в повному обсязі. Просили справу розглянути у відсутність представника (а.с. 35-36).

Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2014 року приблизно о 15-50 годині на перехресті виїзду від с. Цементників на автодорозі на завод КЗГО в напрямку вулиці Дніпропетровське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталося ДТП за участю належного ОСОБА_5 автомобіля НОМЕР_1 під її керуванням та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6

Постановою інспектора СОМ ДТП ВДАІ з обслуговування м. Кривого Рогу ОСОБА_9 від 27.08.2014 р. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП внаслідок порушення ним п. 14.6 а) ПДР України - обгін на перехресті та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 6,7 копія постанови. копія схеми ДТП).

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2014 р., що залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р., справу про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 10-12, 13-15 копії постанов).

Згідно полісу № АС/3396891 страховою компанією «Страхова Група «ТАС» була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, тому ОСОБА_5 звернулася до акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» з заявою щодо виплати страхового відшкодування, однак отримала відмову з посиланням на відсутність правових підстав для виконання страховиком зобовязань за договором страхування щодо виплати страхового відшкодування, оскільки вина ОСОБА_6 у зазначеному ДТП не встановлена судом (а.с. 16-17 копія повідомлення).

На звернення ОСОБА_5 до відділу Державтоінспекції з обслуговування міста ОСОБА_10 щодо перекваліфікації правопорушення ОСОБА_6 на ст. 124 КУпАП замість ст. 122 ч. 2 КУпАП вона отримала відмову, оскільки складений відносно ОСОБА_6 протокол відповідає вимогам законодавства України (а.с. 18 копія повідомлення).

Згідно висновку експерта № Д 20/04/15 від 23.04.2015 р. сума матеріального збитку, нанесеного при дорожньо-транспортній пригоді 27 серпня 2014 року автомобілю НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 в цінах на дату пошкодження становить 67753,67 грн. (а.с. 77-119 - висновок).

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2014 р. встановлено відсутність в діях ОСОБА_5 вини, щодо спричинення дорожньо-транспортної пригоди, натомість постановою інспектора ВДАІ від 27 червня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, з якого слідує, що той виконав обгін на перехресті внаслідок чого сталася ДТП.

Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покаладється на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки.

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Криворізька дистанція електропостачання» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_3 дійсно 27 серпня 2014 року працював водієм автотранспортного засобу механічних майстерень, автомобіль НОМЕР_2 належить ДП "Придніпровська залізниця" (а.с. 125,128 довідка, свідоцтво про реєстрацію ТЗ).

Тому суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» суми майнової шкоди, яка згідно висновку експерта № Д 20/04/15 від 23.04.2015 р. становить 67753,67 грн.

В частині задоволення вимог про відшкодування розміру витрат, понесених позивачем ОСОБА_5 на придбання автомобільних деталей, що підлягають заміні в звязку і спричиненням пошкодження транспортного засобу в розмірі 17116,87 грн. (а.с.19-21 копії видаткових накладних), суд вважає необхідним відмовити, оскільки експертом у висновку № Д 20/04/15 від 23.04.2015 р при визначенні вартості пошкодженого автомобіля «Geely Emgrand» встановлено суму збитку, завданого позивачу, нею ж заявлено вимогу про відшкодування повної вартості деталей, які вона замінила, а не про відшкодування вартості різниці суми, вказаної у висновку експерта та придбаною фактично нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року (далі - Постанова) суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, а саме: вона втратила можливість користуватися власним транспортом, що створило незручності та клопіт для неї, було порушено її звичний ритм життя.

Суд вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди позивачеві та достатньою сатисфакцією зазнаних нею моральних страждань має бути 2 000 гривень, які підлягають стягненню на її користь. Такий розмір моральної шкоди буде відповідати обставинам справи, характеру і глибині моральних страждань позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З відповідача ДП «Придніпровська залізниця» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 677,54 грн. (1% від розміру задоволених вимог) щодо вимог майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст.1166,1167,1188 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 67753 (шістдесят сім тисяч сімсот пятдесят три) гривні 67 копійок, моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, судові витрати судовий збір в сумі 921 (девятсот двадцять одна) гривня 14 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_11