№538/463/15-ц
Провадження по справі №2/538/192/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Хоменка О.А.

при секретарі - Дробот О.П.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця, Полтавської області справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою прохаючи звернути стягнення на будинок загальною площею 67,10 кв. м., житловою площею 47,20 кв. м., який розташований за адресою: Лохвицький р-н, с. Токарі, вул. Шевченка, буд. 36, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № PLFWGA00000007 від 11.07.2007 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. ПАТ КБ «Приватбанк» просив також суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Лохвицький р-н, с. Токарі, вул. Шевченка, буд. 36.; стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений.

Представник третьої особи позов просила задоволити частково.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного.

Відповідно до укладеного договору № PLFWGA00000007 від 11.07.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 27850,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2017 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов"язкових платежів з цих коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.12.2014 року має заборгованість 39820,21 грн., яка складається з наступного:

- 25918,46 грн. заборгованість за кредитом;

- 7556,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 634,48 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 3575,98 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1884,30 грн. штраф ( процентна складова).

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачі 11.07.2007 року уклали договір іпотеки № PLFWGA00000007. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 67,10 кв. м., житловою площею 47,20 кв.м., який розташований за адресою: Лохвицький район, с. Токарі, вул. Шевченка, буд. 36. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 32000,00 грн.

Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, іншими документами вказаними в Додатках.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноіаження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов"язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачами та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним.

Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 ЗУ "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов"язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 ЗУ "Про іпотеку", яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ч. 2 ст. 39 ЗУ "Про іпотеку") іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням.

Таким чином, законодавцем не встановлено для іпотекодержателя обов"язку направлення будь-яких претензій іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Слід зауважити, що позивач, до звернення із позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов"язанням, надіслав повідомлення боржнику (іпотекодавцю, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов"язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Відповідні повідомлення та докази, що підтверджують їх направлення подані разом з даним позовом у якості відповідних додатків.

В судовому засіданні також встановлено, що будинок в якому проживають відповідачі був придбаний не за рахунок кредиту, відповідач ОСОБА_2 згідна з ціною предмета іпотеки в розмірі 32000 грн., окрім того встановлено, що в будинку розташованому за адресою Лохвицький район с. Токарі вул. Шевченка, 36 зареєстровані та проживають двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 ЗУ "Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов"язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов2язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 1 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом ч. 2 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Суд вважає, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч. 2 ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" застосовуються як положення ст. 40 цього Закону, так і норма ст. 109 ЖК УРСР.

Судом встановлено, що в іпотеку передано житловий будинок, який не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому висновок позивача про наявність передбачених законом підстав для виселення мешканців із цього будинку без надання їм іншого постійного житла є помилковим.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 216-218, 294 ЦПК України, ст. ст. 575, 589, 590 ЦК України, ст. 109 ЖК Української РСР, Законом України "Про іпотеку" суд

р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити частково.

У рахунок погашення суми боргу ОСОБА_2 за кредитним договором від 11.07.2007 року в розмірі 39820,21 грн., а саме:

- 25918,46 грн. заборгованість за кредитом;

- 7556,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 634,48 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 3575,98 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1884,30 грн. штраф ( процентна складова),

звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.07.2007 року, який укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4 Анатолієвичем та ЗАТ "Приватбанк" шляхом продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою Полтавська область, Лохвицький район, с. Токарі, вул. Шевченка, буд. 36, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності за ціною, не меншою за звичайні ціни на цей вид майна, згідно з оцінкою, проведеною суб"єктом оціночної діяльногсті незалежним експертом з укладеним від імені Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_5 "Приватбанк" договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно судовий збір в розмірі 763, 80 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: О.А. ХОМЕНКО