АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції прийшов до висновків, що із заяви ОСОБА_3 вбачається спір про право, який має розглядатися в позовному провадженні.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу п.1. ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Дійшовши висновку про наявність спору про право, суд разом з тим, не навів обставини на підтвердження такого висновку, враховуючи відсутність зазначення в поданій заяві заінтересованих осіб.

У заяві про встановлення факту родинних відносин, заявник посилається на те, що з 1985 року вона та ОСОБА_4 проживали однією сім'ю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Після смерті ОСОБА_4, у листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Листом від 03.11.2015 року нотаріус, у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують родинні відносини, рекомендував останній звернутись з заявою до суду для встановлення факту проживання заявниці та померлого однією сім'єю протягом п'яти років, до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, оскільки при звернені із заявою суд мав встановити коло заінтересованих осіб, встановити якими доказами володіє заявник та заінтересовані особи, зібрати докази за власної ініціативи на виконання вимог ч.2 ст. 235 ЦПК України, а в разі необхідності викликати сторони для уточнення їх вимог та заперечень, якими доказами володіють та які відносини мають із заявником.

Також суд першої інстанції не зазначив між ким існує спір про право.

Зазначених дій суд першої інстанції не провів, що призвело до передчасного висновку, щодо існування спору про право.

З огляду на викладене оскаржена ухвала є передчасною, постановленою з порушенням норм процесуального права, підлягає до скасування, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді