13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В., Музичко С.Г.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи: Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за участі третьої особи: Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року позов задоволено частково. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Покладено на службу у справах дітей Чернівецької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків щодо неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом 6 місяців з дня вступу рішення в законну силу. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної об'єктивної оцінки всім доказам у справі, не дослідив всіх обставин справи у їх сукупності.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа 753/22351/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8865/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що27.08.1999 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

04.09.2004 шлюб між сторонами було розірвано.

Як вбачається з вимог позовної заяви, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав посилається на те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на дитину, яка станом на 01.04.2015 становить 4 319,35 грн., а також на те, що вихованням дитини займається лише вона, як мати, а батько дитиною не цікавиться та не утримує її.

В ході розгляду справи встановлено, що 10.10.2011 ОСОБА_2 був зареєстрований в Дарницькому РЦЗ як безробітній, допомога по безробіттю виплачувалася йому за період з 17.10.2011 по 10.11.2012.

Із висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради № 01/02-24/1414 від 18.11.2014 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Із п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 вбачається, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог шляхом попередження відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, оскільки судом встановлено, що позивач має бажання бачитися та спілкуватися з дитиною, негативне ставлення до дитини у відповідача відсутнє, причини, за яких відповідач не має можливості спілкуватися з дитиною є незалежними від нього, а тому в даному випадку такий крайній захід як позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки є безпідставними. При цьому, судом вірно застосовано попередження по відношенню до відповідача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи: Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: