Справа № 266/1050/15-ц
Провадженя№ 2/266/568/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі : судді Сараєва І.А., при секретарі Сологуб Т.В., за участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що на підставі ордеру № 000914 від 22.10.1986р. його батьку ОСОБА_5 була виділена квартира АДРЕСА_1, в Приморському районі м. Маріуполя. За даною адресою, окрім нього зареєстрований його син ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_4 З 2008 року і по теперішній час відповідачка за вказаною адресою не мешкає, його пропозиції знятися з реєстрації ігнорує. Крім того зазначив, у звязку з підвищенням тарифів на комунальні послуги він не має змоги сплачувати їх у повному обсязі, у тому числі і за відповідачку, з вини якої утворилась заборгованість по комунальним послугам. Оскільки особистих речей відповідачки у квартирі не має, остання не сплачує комунальні послуги та не мешкає у квартирі більше року та він, на підставі ст. 405 ЦК України просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив, що в право спадкування після смерті батька він не вступав за проханням тітки, яка з 2008 року не мешкає у спірній квартирі, що належала його батьку, особистих речей у квартирі не має. У спірній квартирі він зареєстрований за згодою ОСОБА_4, а свого сина він зареєстрував без її згоди, позов просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що не мешкання відповідачки у спірній квартирі підтверджується наданими суду актами, договором про реструктуризацію заборгованості та поясненнями свідків, а тому позов просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутність, за участю її представника ОСОБА_2, позовні вимоги не визнала.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання послуг з надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що при постановленні рішення Приморського районного суду м. Маріуполя у 1996 році судом було вирішено квартирне питання і визнано право користування за позивачем квартирою № 14, а за відповідачкою квартирою № 15 по пр. Луніна, буд 11а, в м. Маріуполі. Позивач з 2013 року зареєстрований у спірній квартирі за згодою позивачки, як член сімї наймача, у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа КСН «Портовський» до суду не зявилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у її відсутність, за наявними у справі доказами.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 000914 від 22.10.1986р. ОСОБА_5, сім'я якого складається з трьох чоловік, дружини ОСОБА_8 та сина - позивача по справі, була виділена квартира АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.09.1996р., яке набрало законної сили, змінені умови договору найму, закріплено за ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_3, в якій вона буде мешкати з сином ОСОБА_10, 1986р.н., а за ОСОБА_5 та за ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_4, де визнати відповідальними наймачами ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відповідно (а.с. 39).

Відповідно до рішення Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 243 від 28.11.2012р., змінений договір найму на квартиру АДРЕСА_4 на сестру ОСОБА_4, у звязку зі смертю наймача ОСОБА_5 (а.с. 40).

З особового рахунку № 154 від 08.04.2015р., вбачається, що наймачем квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_4, у квартирі зареєстровані: з 29.01.2013р. ОСОБА_3, 1985р.н., племінник, з 30.01.2015р. ОСОБА_6, 2010р.н., син племінника (а.с. 42).

Позивач просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом, посилаючись як на підставу на ст. 405 ЦК України, згідно якоїчлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Застосування цієї правової норми можливо лише тоді, коли мова іде про громадян, які набули право власності на житло, а спірна квартира знаходиться у державному та комунальному житловому фонді.

Згідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Відповідно до абзацу 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням ( ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно з довідкою КСН «Портовський» № 476 від 22.05.2015 року, ОСОБА_4 фактично мешкає у квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 41).

З пояснень позивача, судом встановлено, що він зареєстрований у спірній квартирі з 29.01.2013р. за згодою наймача ОСОБА_4, яка має ключі від квартири і не втрачає до неї інтересу.

Покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які стверджували, що відповідачка не мешкає у спірній квартирі, не спростовують вказаних вище письмових доказів.

Таким чином, суд вважає, що відповідачка надала суду безспірні докази того, що вона не втрачала зв'язку зі спірною квартирою та користується нею.

Окрім того те, що позивач несе витрати на утримання спірного житла не є підставою для задоволення позову та не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення понесених ним витрат.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обираючи спосіб захисту, позивач посилався на ст. 405 ЦК України, а тому відповідно до правил ст. 60 ЦПК України не надав ніяких доказів, котрі свідчили про те, що відповідачка є власницею спірного житла, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3. 10, 58-60, 118, 119, 120, 208-209. 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст. 405 ЦК України суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання її такою особою, що втратила право користування житлом в квартирі № 15 по проспекту Луніна в будинку № 11«а» в місті Маріуполі Донецької області відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після проголошення, якщо протягом зазначеного часу не буде подано до апеляційного суду Донецької області скаргу про його скасування.

Суддя Сараєв І. А.