№2/263/3151/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту, -
25 серпня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, який мотивує тим, що її син ОСОБА_3, 1997р.н., є спадкоємцем ? частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого 24.01.2009р. Під час оформлення спадщини їм було повідомлено, що згідно єдиного державного реєстру обтяжень на належну померлому частку квартири накладено арешт на підставі виконавчого листа АЕ 445 від 01.12.1989р., виданого Жовтневим райсудом м.Маріуполя у справі про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_2, 03 липня 1989р.н. Вказує, що ОСОБА_2 вже набув повноліття, підстави для застосування арешту на даний час відпали. Крім того, арешт, накладений на частину спадкового майна, порушує права спадкоємця, унеможливлює реєстрацію права власності на квартиру протягом тривалого часу. Просить скасувати арешт з ? частки вищевказаної квартири.
У судове засідання позивачка не зявилася, але надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити, згодна на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи та відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 01.12.1989р. з ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_2, 03 липня 1989р.н., в розмірі ? частки зі всіх доходів щомісячно до повноліття дитини.
За даними державного реєстру прав на нерухоме майно виявлено обтяження (№2189242 від 15.07.2005р.) на ? частку квартири АДРЕСА_1, належну ОСОБА_4, на підставі листа АЕ 445 від 01.12.1989р. Жовтневого райсуду м.Маріуполя.
Судом також встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після померлого 24 січня 2009 року ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами спадкової справи.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно роз'яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для задоволення позову про зняття арешту з майна, оскільки наявність арешту майна та заборона дій по його відчуженню є порушенням майнових прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З огляду на вищевказане, очевидною є відсутність підстав для збереження арешту майна та заборони дій по його відчуженню, оскільки ОСОБА_3 не є боржниками у виконавчому провадженні, арешт накладено з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_4, який помер, а особа, на утримання якої були стягнуті аліменти, ОСОБА_2 набув повноліття.
Таким чином, арешт з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 має бути знятим.
Керуючись ст.ст.212,215, 224, 226, 228 ЦПК України, ст. З0 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Зняти арешт (обтяження) з ? частини квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №2189242 від 15.07.2005р. на підставі листа АЕ 445 Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 01.12.1989р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії
Рішення набирає законної чинності після закінчення 10-денного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо скаргу було подано, але рішення не скасовано, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Томілін