Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бородіні А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання дій неправомірними посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту, умовами якого передбачена право на звернення до третейського суду. ПАТ «Уксоцбанк» звернувся до третейського суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості. Вважає дане звернення до третейського суду неправомірним, оскільки банком пропущений строк позовної давності. Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки, звернення до третейського суду є позасудовим порядком вирішення спору, тому дії банку, щодо звернення до третейського суду є неправомірними.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд визнати дії ПАТ «Уксоцбанк» щодо звернення до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 08-038/202 від 23.04.2007 року.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту, яким передбачено третейське застереження, що діє підстави для звернення до третейського суду. Також пояснив, що позовна даність банком не пропущено, оскільки умовами договору передбачено, що позичальник зобов»язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами)у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачено окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 23.04.2007 року між АКБСР «Уксоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого, кредитор радає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення,строковості, платності та цільового характеру використання грошових кошти в сумі 136 000 доларів США зі сплатою 12,7 % річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування Кредитом підлягає перегляду, згідно з умовами п.2.6. цього договору, та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в пп.1.1.1 п. 1.1. ст.. 1 договору.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна - яким є трикімнатна квартира, загальною площею 72,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Таким чином, даний кредитний договір є споживчим кредитом.

Відповідно до ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення.

При цьому кредитодавцю забороняється: вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до п.4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п.3.3.8., 3.3.9. цього договору протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредиту вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. У зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором ПАТ «Уксоцбанк» 11.11.2009 року вручив позивачеві вимогу про негайне повернення заборгованості по кредиту та відсотках у повному обсязі.

Так, наполягаючи на позові, представник позивача пояснив, що перебіг позовної давності за кредитним договором почався 12.11.2012 року, з наступного дня після вручення позивачу вимоги, та сплив 12.11.2012 року.

З даним твердженням суд не погоджується з наступних підстав.

Так, Верховний Суд України при розгляді справи № 6-126 цс/13 від 20.11.2013 року зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредито

В рішенні Конституційного суду України від 10.01.2008 року по справі № 1-3/2008 зазначено, що згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції

України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1. пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 . Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України .

З викладеного вбачається, що звернення ПАТ «Уксоцбанк» за захистом своїх прав до третейського суду є позасудовим порядком повернення споживчого кредиту.

Умовами кредитного договору передбачено порядок погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в пп.1.1.1 п. 1.1. ст.. 1 договору

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 09.11.2009 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України є обов»язковими для всіх судів України.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 р. у справі № 6-20цс/14.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ «Укрсоцбанк» не порушено строків позовної давності,а тому звернення до третейського суду є правомірним.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст..ст.253, 254, 256, 257, 258, 261 ЦК України, рішення Конституційного суду України від 10.01.2008 року по справі № 1-3/2008, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання дій неправомірними відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя