Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника ШулікуАліну Володимирівну, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому, вказуючи на неналежне виконання ОСОБА_6 умов укладеного між ними договору від 17 червня 2011 року, просило стягнути з останнього заборгованість у розмірі 28 402,36 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 08 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що 25 травня 2011 року ОСОБА_6 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає договір надання банківських послуг. 17 червня 2011 року відповідачем підписано також довідку про ознайомлення з фінансовими умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив лише із того, що Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, так як відповідач їх не підписував, а тому кошти у розмірі 18 022,82 грн не отримував.

З таким висновком судів погодитись не можна, оскільки суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень не встановили характер правовідносин, які виникли між сторонами спору, та обставини справи, які є предметом доказування у цій справі.

Встановивши, що відповідачем була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», суди при вирішенні спору відмовили у позові про стягнення кредитної заборгованості з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15. При цьому суди не звернули увагу на обставини справи, з приводу яких Верховним Судом України було висловлено цю правову позицію. Так, у цій постанові предметом дослідження було саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15 зазначив, що правочин сторін щодо збільшення строку позовної давності з урахуванням частин 1, 2 ст. 207 ЦК України вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У даній справі доведенню підлягає наявність між сторонами кредитних правовідносин та виконання зобов'язань кредитором щодо надання коштів та боржником - щодо повернення коштів в обумовлені сторонами терміни.

Так, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості, суди виходили лише із тих підстав, що Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, так як відповідач їх не підписував, при цьому суди взагалі не встановили характер правовідносин сторін та норми права, які підлягають застосуванню, не зробили висновків щодо наявності чи відсутності кредитних правовідносин, про які вказує позивач.

У частинах 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 25 листопада 2011 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» www.prvatbank.ua, про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовʼязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судами не встановлено, що надані до позову Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання анкети-заяви.

За таких обставин висновки судів про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки підписання анкети-заяви не вважається підписаннямдоговору щодо Умов та Правил надання банківських послуг не можуть бути визнані обґрунтованими, тому що згідно з приписами положень статей 634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Крім того, судами не надано правильну юридичну оцінку наявним у матеріалах справи заяві ОСОБА_6 (а. с. 71) та повідомленню про прийняття і реєстрацію його заяви слідчим СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області (а. с. 73) про зняття невідомою особою з належного відповідачеві рахунку картки «GOLD» НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» за допомогою послуги «Приват 24» коштів у розмірі 18 тис. грн.

Так, судами не усунуто суперечностей щодо факту отримання відповідачем платіжної картки та невстановлення обставин щодо підстави видачі відповідачеві цієї платіжної картки.

За таких обставин, вирішуючи спір у частині відсутності відповідальності відповідача за зняття невідомими особами з рахунку картки «GOLD», держателем якої є відповідач, грошових коштів, суди не вказали, якими нормами права вони керувались.

З урахуванням вказаного ухвалені у справі судові рішення на підставі ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 08 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська