Справа № 200/3686/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Бабушкінський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог з урахуванням уточнення посилається на те, що 24.03.1998 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 і прожила з ним до 27.10.2011 року за адресою АДРЕСА_1, після чого вони розлучилися. З того часу він за місцем реєстрації не проживає. Також у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, якій не проживає в ній з серпня 2002 року, на даний час відповідачі проживають в Азербайджані. В зв"язку з тим, що розрахунок комунальних послуг здійснюється згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, нею сплачуються комунальні послуги за фактично не проживаючих у квартирі відповідачів, що впливає на її матеріальний стан.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2, усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстрації за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. В дане судове засідання позивач не з»явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та в заочному порядку.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду листа з проханням розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, 24.03.1998 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 050078, виданим 24.03.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 180.

Від шлюбу з ОСОБА_2 позивач народила доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач з чоловіком та донькою проживали сім»єю в квартирі АДРЕСА_3, в якій вони зареєстровані. Вказана квартира є однокімнатною, загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2011 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 був розірваний.

Судом встановлено, що однокімнатна квартира АДРЕСА_4 була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08.11.2002 року під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі і договір купівлі-продажу квартири було оформлено на ім"я ОСОБА_2, тому відповідно право власності на цю квартиру було зареєстровано саме на нього. Також, крім позивача, ОСОБА_2 та їх доньки у вказаній квартирі зареєстрований колишній власник квартири - ОСОБА_3, який є братом ОСОБА_2.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2011 року, ухваленим у цивільній справі № 2-6610/11 за позовом ОСОБА_1, квартира АДРЕСА_4 визнана спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розділено майно подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.04.2014 року вказане рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2011 року змінено та доповнено - визнано також за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м. На підставі вказаних рішень суду, що підтверджується матеріалами справи, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Обгрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1, зокрема, посилається на положення ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що з травня 2012 року ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, особисті речі його в квартирі відсутні, витрати за надані комунальні послуги за вказаною адресою він не несе. Вказане підтверджується актом від 27.11.2014 року, складеним за участю майстрів КП «Жилсервіс-2» та сусідів позивача, а також поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_5

Разом з цим, судом встановлено, що відповідно до вищевказаного рішення суду ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_4 і він на свій розсуд має право користуватися своїм майном, в тому числі щодо користування, проживання у зазначеній квартирі. А тому позовні вимоги позивача до ОСОБА_2, заявлені у цій справі, задоволенню не підлягають у повному обсязі. Посилання позивача в обгрунтування вимог про те, що він не сплачує витрати за комунальні послуги, які надаються за вказаною адресою та які вона вимушена сплачувати з урахуванням його реєстрації, не можуть бути підставою для задоволення її позову. Крім того, у разі наявності вимог матеріального характеру із вказаних підстав позивачка може звернутися до суду з відповідним позовом до ОСОБА_2Р.о. у передбаченому законом порядку.

Суд вважає такими? що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, пред"явлені у даній справі до ОСОБА_3, зважаючи на наступне.

Встановлено, що з серпня 2002 року в квартирі АДРЕСА_4 не проживає без поважних причин, проте залишається зареєстрованим ОСОБА_3, особисті речі якого в квартирі відсутні, витрати за надані комунальні послуги за вказаною адресою він не несе.

Факт не проживання ОСОБА_3 з 2002 року в квартирі за вказаною адресою підтверджується актом від 27.11.2014 року, складеним за участю майстрів КП «Жилсервіс-2» та сусідів позивача, а також поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 про те, що відповідач з 2002 року без поважних причин не проживає в квартирі за вказаною адресою, речі його в квартирі відсутні.

В зв»язку з тим, що розрахунок комунальних послуг за вказаною адресою здійснюється згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, позивачем сплачуються комунальні послуги за фактично не проживаючих у квартирі відповідача, що впливає на її матеріальний стан, тому вона як співвласник квартири правомірно звернулася із даними вимогами до суду до ОСОБА_3Р.о.

Зважаючи на те, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2002 року без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, проте залишається зареєстрованим в ній, позовні вимоги позивачки про визнання його втратившим право користування у вказаній квартирі, усунення перешкод в користуванні квартирою із зняття його реєстрації за вказаною адресою підлягають задоволенню. Будь-яких доказів в спростування вказаних вимог відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3Р.о. на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4, зобовязавши Бабушкінський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева