РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/9172/15-ц

Пров. №2/668/2525/15

10.12.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Гонтар Д.О.,

при секретарі Остапенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ПАТ «ДельтаБанк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

Позивач в липні 2015 року звернувся до суду із позовом до відповідача, посилаючись на те, що 13.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №156/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 36000,00 доларів США з розрахунку 14,3 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.08.2007 р. по 12.08.2022 р.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, «Укрпромбанк» передає «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед язань перед Національним банком, внаслідок чого «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно п. 4.2 внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, «Дельта Банку» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № 156/Zфквіп-07 від 13.08.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, загальною площею52,1 кв.м. житловою площею 34,2 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВСВ 746691/ від 02.08.2005 року, посвідченого 02.08.2005 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за р. №1915 зареєстрованого в Херсонському державному БТІ за реєстраційним номером № 181857, в реєстровій книзі № 5, запис № 1963.

Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 13.07.2015 р. складає 372788,84 грн.

В зв'язку з чим позивач просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 372788,84 грн., за договором про надання споживчого кредиту ухвалити рішення про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, загальною площею52,1 кв.м. житловою площею 34,2 кв.м., що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВСВ 746691/ від 02.08.2005 року, посвідченого 02.08.2005 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за р. №1915 зареєстрованого в Херсонському державному БТІ за реєстраційним номером № 181857, в реєстровій книзі № 5, запис № 1963. шляхом визнання права власності на нього за ПАТ "ДельтаБанк" (). Визнати за ПАТ "ДельтаБанк" () право власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, загальною площею52,1 кв.м. житловою площею 34,2 кв.м. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи з його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до довідки ВАДР УДМС України в Херсонській області від 11.08.2015 року вх. № 31320 ОСОБА_3 змінила прізвище на "ОСОБА_3".

13.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №156/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 36000,00 доларів США з розрахунку 14,3 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.08.2007 р. по 12.08.2022 р.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, «Укрпромбанк» передає «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед язань перед Національним банком, внаслідок чого «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно п. 4.2 внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, «Дельта Банку» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № 156/Zфквіп-07 від 13.08.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, загальною площею52,1 кв.м. житловою площею 34,2 кв.м.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВСВ 746691/ від 02.08.2005 року, посвідченого 02.08.2005 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за р. №1915 зареєстрованого в Херсонському державному БТІ за реєстраційним номером № 181857, в реєстровій книзі № 5, запис № 1963.

Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 13.07.2015 р. складає 372788,84 грн., з якої 343889,78 грн. - тіло кредиту, 26036,12 грн. - відсотки, 2724,45 грн. - пеня, сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках - 138,48 грн.

Позивачем було надіслано Відповідачу вимогу терміново сплатити заборгованість. Зазначену вимогу адресатами отримано, проте будь-яких дій, направлених на виконання договірних зобов'язань Іпотекодавцем не здійснено.

На підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України та вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Таким чином, позивач, як новий кредитор та новий іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та в рахунок виконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки.

За законом та договором іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і за рішенням суду.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Оскільки Іпотекодавець ОСОБА_3 не виконала своїх обов'язків перед позивачем належним чином, останній вправі висунути до неї вимоги про відновлення свого порушеного права. Кредитор вправі розпочати процедуру звернення стягнення на заставлене майно вже за наявності самого факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання.

Однак, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» () права власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

В той час коли, відповідно до ч.1 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому відповідно до ст. 37 вказаного закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Враховуючи те, що у вказаний позивачем спосіб, визнання права власності можливе лише шляхом укладання окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання або наявність відповідного застереження в договорі є самостійними підставами для реєстрації права власності, відповідно законом не передбачено судового способу захисту порушеного права визначеного позивачем, в той час як сторони не позбавлені права укладати вказаний договір або позивач за наявності відповідного застереження в договорі іпотеки не позбавлений можливості реєстрації права власності, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги, оскільки витікають за наслідком задоволення первісних.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 572, 576, 589-591 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 36, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 60, 88, 130, 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяД. О. Гонтар