Справа № 152/1388/15-ц
У Х В А Л А

15 вересня 2015 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання приватизації недійсною, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, Комунальне підприємство «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»,

в с т а н о в и в:

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися до суду з указаним вище позовом до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання приватизації недійсною, у якому просять:

1) визнати незаконним та недійсним і скасувати розпорядження № 39 від 22.09.1996 органу приватизації Мурафської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області про передачу у власність ОСОБА_3, та членам її сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1;

2) визнати незаконним та недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації Мурафської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області 11.03.1997 на підставі розпорядження № 39 від 22.09.1996 про те, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 62,4 м кв., дійсно належить на праві приватної спільної (спільної або часткової) власності гр. ОСОБА_3, та членам її сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_5;

3) скасувати проведений запис № 632 від 11.03.1997 в книзі КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_3, та членів її сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Указана позовна заява ухвалою судді від 28 серпня 2015 року залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, згідно із ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 8.07.2011 № 3674-VI в редакції, чинній на час подання позовної заяви (далі - Закон № 3674-VI) платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 та підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, розмір судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що з 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн.

Отже, за позовні вимоги немайнового характеру розмір судового збору становить 243,60 грн.

Згідно із ч. 6 ст. 6 Закону № 3674-VI у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, розяснено, що якщо у позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

У даному випадку, кожен із позивачів, з метою захисту власних прав та законних інтересів обєднав три самостійні вимоги немайнового характеру, повязані між собою, а саме: 1) про визнання незаконним та недійсним і скасування розпорядження; 2) про визнання незаконним та недійсним і скасування свідоцтва про право власності на житло та 3) про скасування запису про реєстрацію права власності.

Отже, кожен із позивачів відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону № 3674-VI окремим платіжним документом мав би сплатити по 730,80 грн, тобто по 243,60 грн за кожну позовну вимогу.

Водночас, із квитанції, доданої до позовної заяви, вбачається, що судовий збір сплачено у розмірі 243,60 грн, тобто лише із частини позовних вимог, до того ж одночасно обома позивачами, що суперечить ч. 6 ст. 6 Закону № 3674-VI та позбавляє суд можливості визначити, яку суму судового збору сплачено кожним позивачем.

Для усунення недоліків позовної заявипозивачам було надано строк три дні з дня отримання ними копії цієї ухвали.

7 вересня 2015 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_8, до якої він на виконання вимог ухвали судді від 27.08.2015 додатково додав квитанцію від 7.09.2015 про сплату одночасно обома позивачами судового збору в сумі 243,60 грн.

Отже, позивачі, замість сплати кожним із них окремим платіжним документом по 730,80 грн, сплатили разом однією квитанцією лише 487,20 грн, що свідчить про невиконання позивачами вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху щодо сплати судового збору, суперечить ч. 6 ст. 6 Закону № 3674-VI та позбавляє суд можливості визначити, яку суму судового збору сплачено кожним позивачем.

Станом на день постановлення цієї ухвали, позивачі не зверталися до суду з проханням відстрочити їм сплату судового збору, чи про їх звільнення від його сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України у разі, якщо у встановлений ухвалою про залишення позовної заяви без руху строк, позивач не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись, статтями 121, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання приватизації недійсною, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, Комунальне підприємство «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вважати неподаною та повернути позивачам.

Розяснити, що позивачі вправі повторно звернутися до суду з заявою у загальному порядку.

Згідно зі статтями 293, 294, 296 ЦПК України на ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Л. Строгий