"14" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гаврилової О.В,
при секретарі Неділько В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства „Лізинг інформаційних технологій" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позов задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причини неявки суду не надав.
На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальник) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.
Відповідно до ч.4 вказаної статті лізингоодержувач може мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 16 Закону України „Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що 29.02.2012 року між ПрАТ „Лізинг інформаційних технологій" в особі ТОВ «Розетка.УА», який діяв на підставі довіреності (а.с.21) та ОСОБА_1 було укладено Договір №120383780 про отримання обладнання в системі LeaseIT, а саме: надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Телефон мобільний Nokia C5-00 5MP White. Загальна вартість обладнання становить 2150,79грн., у тому числі платіж при отриманні обладнання - 215,08грн. та, крім першого, 9 місячних платежів рівними частинами. Перехід права власності клієнту відбувається при виплаті повної вартості обладнання (а.с.5).
Умови отримання обладнання та інших товарів визначається пакетом LeaseIT та Правилами отримання обладнання, які є невід'ємною частиною цього договору.
Правила є єдиними для всіх клієнтів системи LeaseIT і встановлюють порядок і умови отримання клієнтом ІТ обладнання, інших товарів та послуг у постачальників, встановлення і оплати платежів, строк розрахунків, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, інші умови, щодо яких сторони мають дійти згоди для укладення договору відповідно до законодавства України.
Відповідно до п. 1.1. цього Договору, відповідач бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом LeaseIT, а позивач зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо), обраних клієнтом та надання останньому послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT.
Відповідно до п.2.1. Договору, умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseIT.
На підставі пунктів 2.2 Договору ПрАТ „Лізинг інформаційних технологій" в особі ТОВ «Розетка.УА» надав ОСОБА_1 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, що підтверджується Актом приймання-передачі майна №120383780 від 05.03.2012 року, який є Додатком до Договору про отримання обладнання в системі LeaseІT №120383780 від 29.02.2012 року, відповідно ОСОБА_1 отримав обладнання: Телефон мобільний Nokia C5-00 5MP White в кількості однієї одиниці, на загальну суму 2150,79грн. (а.с. 19)
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої.
Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_1 при отриманні обладнання було здійснено перший обов'язковий платіж в сумі 215,08грн. та інші платежі, загалом відповідачем сплачено в рахунок оплати придбаного обладнання 645,24грн., залишок несплачених лізингових платежів становить 1505,55грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками, наведеними в структурі нарахувань та надходжень (а.с.20).
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання", які передбачені ст.ст. 530, 631 Цивільного кодексу України.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події .
Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до вимог п. 3.1. та 5.4.2. Договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати на користь позивача платежі згідно з умовами Пакету LeaseIT та Договором. Відповідач отримує від позивача рахунок в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця.
Згідно п. 6.2. Правил отримання ІТ-обладнання строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі за отримане обладнання та сплачувати вартість інших отриманих товарів та послуг, а також кількість таких платежів визначається обраним Пакетом LeaseIT. Строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку.
Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови Договору №120383780 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 29.02.2012 року, в частині своєчасної сплати щомісячних лізингових платежів, в розмірі та на умовах передбачених Договором, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 1505,55грн., що складає частину вартості придбаного у лізинг обладнання.
Відповідно до умов п. 8.1 Договору та п.16.1 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.
Як передбачено п. 14.2. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільніє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до частини 1-3 статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.
При визначенні суми неустойки, суд приходить до висновку, що сума штрафу, заявлена позивачем, є значною, та підлягає зменшенню, виходячи з наступного.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
При визначенні суми штрафу, суд виходить із того, що, фактично внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору позивачу не спричинено ані шкоди, ані збитків, негативних наслідків не настало.
Тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, на підставі положень статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів", ураховуючи положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, суд визначає суму неустойки, що підлягає до стягнення з відповідача за порушення умов Договору №120383780 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 29.02.2012 року, у розмірі 752,78 грн.
Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування з відповідача компенсації витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання в сумі 46,32грн., оскільки позивачем не наведено правового обґрунтування щодо підстав для відшкодування такої категорії витрат, які не передбачені умовами Договору та Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, в той же час у відповідності до положень ч. 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а в позові навіть не наведено підстав здійснення нарахування таких витрат та не зазначено їх складових та призначеня.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства „Лізинг інформаційних технологій" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства „Лізинг інформаційних технологій" підлягає стягненню заборгованість за Договором №120383780 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 29.02.2012 року на загальну суму 2258,33грн.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи із суми вимог майнового характеру, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства „Лізинг інформаційних технологій" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що підтверджується долученим до справи оригіналом платіжного документа.
На підставі викладеного та керуючись ст. 509, 526, 530, 549, 551, 610, 625, 509, 626, 629, 806 Цивільного кодексу України, ст. 1, 4, 11, 16 Закону України „Про фінансовий лізинг", ст. 1, 4, 10, 11, 57-60, 74-77, 88, 169, 179, 208, 212-215, 223-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Приватного акціонерного товариства „Лізинг інформаційних технологій" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Приватного акціонерного товариства „Лізинг інформаційних технологій" заборгованість за Договором №120383780 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 29.02.2012 року в сумі 2258,33грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., а всього на загальну суму 2501 (дві тисячі п'ятсот одну) гривню 93 копійки.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.