АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2189/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1395/15Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т.Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді Акопян В.І.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.,

при секретарі Фадейкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 30 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання садиби обєктом права спільної сумісної власності, вселення та зобов'язання не чинити перешкод у її користуванні

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, після уточнення просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/5 частину АДРЕСА_1, вселити ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_4 у 1/5 частину вищевказаного будинку, зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні домоволодінням .

Позов обґрунтовано тим, що з 2006 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем по справі. Під час спільного проживання вони за спільні кошти здійснили добудову спірного домоволодіння, проте відповідач не визнає її права на неї.

Рішенням Крюківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду суперечать встановленим обставинам та вимогам закону, якими врегульовані спірні правовідносини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ,яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстрований шлюб.( т.1 а.с.33)

Від шлюбу сторони мають дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1 а.с.34).

Відповідно до договору дарування від 22.10.1996 року ОСОБА_3 належить 3/5 частини житлового будинку №23 по вул. І.Франка в м.Кременчуці з усіма господарчими будівлями, в якому і проживало подружжя під час шлюбу.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 18.09.2008 року шлюб між сторонами розірваний (т.1 а.с. 76). Розірвання шлюбу зареєстровано 08.10.2008 року в Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану , актовий запис № 283 від 08.10.2008 року( т.1 а.с.79).

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 11.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2013 року, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 08.10.2008 року по 08.04.2013 року.

Таким чином, встановлено ,що сторони з 26.09.2006 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, а після розірвання шлюбу проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу до 08 квітня 2013 року.

Відповідно до ст.. 62СК України, якщо майно дружини ,чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя, воно може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності.

Стаття 74 СК України передбачає, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю ,але не перебувають у шлюбі між собою або в іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно,що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка ,які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається і вірно встановлено судом , що ОСОБА_3 став власником 3/5 частин будинку № 23 по вул.І.Франка в м.Кременчуці в 1996 році. Станом на час реєстрації шлюбу частина будинку, власником якої був відповідач, була як незакінчене будівництво: фундамент, стіни, дах, будівля без вікон. Будівництво будинку велося до квітня 2013 року. Це пояснили сторони і підтвердили свідки Попсуй.І. ОСОБА_5., ОСОБА_6, підтверджується технічними паспортами на будівлі станом на 2006рік та 2013 рік.

Згідно висновку експертного будівельно - технічного дослідження № 4/4-13 від 11.03.2013 року в 2006 році прибудова знаходилась в стадії незавершеного будівництва і складалась з бутового фундаменту цегляних стін та перекриття з залізобетонних плит, ринкова вартість 3/5 частин житлового будинку №23 по вул.І.Франка,23 в м. Кременчуці станом на 2006 рік(на час реєстрації шлюбу) в цінах 2013 року складала 91 660грн.00коп . В 2013 році (на час припинення проживання однією сімєю) 3/5 частини будинку зведено, закінчуються опоряджувальні роботи, заведені мережі інженерного забезпечення, ведеться облаштування мансардного поверху, ринкова вартість будинку становила 277 260 грн.

23 липня 2010 року ОСОБА_7 отримав сертифікат відповідності державним нормам стандартам та правилам на 3/5 частини будинковолодіння по вул .ОСОБА_8 в м. Кременчуці та 15.03.2011 року отримав свідоцтво про право власності на вищезазначені 3/5 частини будинковолодіння ,22 05.2013 року йому був виданий взамін втраченого дублікат свідоцтва про право власності, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10. 2014 року.(т.1 а.с.179)

Згідно експертного дослідження питома вага незавершеного будівництва, яке було станом на 2006 рік, в загальній вартості обєкту нерухомого майна(3/5частини будинковолодіння)станом на 2013 рік становить 33,6%.

На підставі вищевикладеного ,колегія суддів приходить до висновку, що за час перебування в шлюбі та за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу сторони спільними коштами і працею суттєво збільшили у вартості майно, що належало до шлюбу відповідачу (3/5 частини будинковолодіння) на 185 600 грн., що становить 65,4% спірної частини будинковолодіння або 2/5частини із 3/5 частини, тому позивачка має право на 1/5 частину будинковолодіння(2/5:2) .

Відмовляючи позивачці в позові ,місцевий суд не врахував вимоги ст.60 СК України, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) та вимоги ст.74СК України, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Колегія суддів вважає ,що вартість добудови ,яка сторонами була

проведена з 2006 року по квітень 2013 року є спільним майном сторін.

Позивачка прохає визнати за нею право власності на 1/5 частину лише будинку без врахування господарських будівель. Оскільки будинковолодіння складається із будинку разом з господарськими спорудами ,за відповідачем також зареєстровано будинок із врахуванням допоміжних споруд , тому колегія суддів вважає, що за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/5 частину будинку разом з господарськими будівлями та спорудами.

Після добудови будинку відповідач зареєстрував право власності на нього як на 3/5 частини, питання зміни частки сторін та іншого співвласника в звязку з проведеними змінами в будинковолодінню сторони в позовній заяві не ставили ,тому колегія суддів не вирішує це питання, оскільки воно виходить за межі позовних вимог.

Так як за позивачкою судом визнається право власності на частину будинковолодіння, вона має право на вселення в будинок та проживання там, відповідач зобовязаний не чинити перешкоди їй в проживанні, як власнику частини будинку.

Колегія суддів критично відноситься до заперечень відповідача проти задоволення позову в тій частині, що рішенням Крюківського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2013 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 3 лютого 2014 року договір найму житлового приміщення № 32, а саме кімнати житловою площею 19,3 кв.м. в будинку за адресою: АДРЕСА_2, укладений 28 лютого 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вказане домоволодіння, зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні домоволодіння відмовлено ( т.1 а.с. 1) Предметом даного спору були правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору найму жилого приміщення від 28.02.2012 року , договір найму жилого приміщення рішенням суду розірвано, а ОСОБА_2, як наймачу, відмовлено в задоволенні позову про вселення та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні будинковолодінням, судом не розглядалось питання права власності сторін на будинок.

Рішенням суду від 24грудня 2013 року не вирішувалось питання про позбавлення права користування спірним будинковолодінням дитини ОСОБА_4, на час розгляду справи вона продовжує бути зареєстрованою в будинку, позивачка не надала доказів того, що відповідач перешкоджає дитині користуватися будинком ,сам відповідач не заперечує щоб їхня спільна дочка користувалась будинком, тому колегія суддів вважає,що в задоволенні позову в цій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.1, п.4 ч.1 ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2015 року скасувати,ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину будинку разом з господарськими будівлями та спорудами ,які знаходяться за адресою вул ОСОБА_8,будинок№23 в м.Кременчуці.

Вселити ОСОБА_2 в будинок№ 23 по вул.І.Франко в м.Кременчуці.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користуванні будинком№ 23 та господарськими будівлями та спорудами,що розташовані в м. Кременчук по вул.І.Франка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.І.Акопян

Судді: С.А.Гальонкін

ОСОБА_9