Справа № 473/4049/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М. при секретарі Фінько О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дельтабанк», Публічне акціонерне товариство ОТП Банк

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в якому вказувала, що з 16 грудня 2011 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2014 року шлюб між ними було розірвано.

В період шлюбу за час спільного проживання подружжям було придбане майно, а саме: процесор марка INTEL модель Core і3-3240 s1155., телевізор LG LED42 та автомобіль НОМЕР_1, який зареєстрований за відповідачем.

Оскільки згода про добровільний поділ майна між сторонами не досягнута, а тому позивачка, враховуючи рівність часток подружжя, просила провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю, виділивши в її особисту власність комп'ютер вартістю 4872 грн. відповідачу виділити автомобіль вартістю 69885 грн. Також просила стягнути різницю вартості частки в спільному майні в сумі 36457 грн. та компенсацію вартості 1/2 частки телевізора. Крім того просила визнати кредитний договір № 001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року таким, що взятий в інтересах сім'ї, розподілити в рівних частках зобов'язання за договором кредиту та стягнути з відповідача ОСОБА_3 в якості компенсації 2052,50 грн. Сплачених за період з липня 2014 року по грудень 2014 року коштів на користь ПАТ Дельта Банк в порядку виконання зобов'язань за кредитом.

В процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_3 надав суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя в якому вказував, що з 16.12.2011 року по 20 жовтня 2014 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою від якого мають спільного малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу за час спільного проживання, крім зазначеного позивачкою майна, подружжям також було набуто й боргові зобовязання.

Зокрема 03.12.2013 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ Дельта Банк кредитний договір № 004-14934-031213 на суму 36300 грн., які були витрачені в інтересах сімї, а саме на придбання автомобіля НОМЕР_1.

Водночас після припинення сімейних відносин, як позичальник, самостійно за особисті кошти виконував зобовязання за укладеним кредитним договором, сплативши 18710 грн.

Тому останній просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 1/2 частину сплачених коштів по кредитному договору № 004-14934-031213 від 03.12.2013 року в розмірі 9355 грн. Також просив розподілити між колишнім подружжям набуті кредитні зобовязання, зокрема зобовязати позивачку в подальшому сплачувати половину коштів за кредитним договором від 03.12.2013 року.

Також просив визнати кредитний договір № НОМЕР_2 від 09.10.2013 року про надання споживчого кредиту ОСОБА_3 в сумі 5171 грн, таким що взятий в інтересах сім'ї. Стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину сплачених коштів по кредитному договору в сумі 1760 грн., просив розподілити між колишнім подружжям набуті кредитні зобов'язання, зокрема зобов'язати позивачку в подальшому сплачувати половину коштів за кредитним договором від 09.10.2013 року.

Крім того просив стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину витрат понесених на утримання автомобіля та його ремонт в сумі 5250 грн.

Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року зустрічна позовна заява була обєднана в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою суду від 26.01.2015 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПАТ «ОТП Банк».

В судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила залишити її у власність комп'ютер, автомобіль просила залишити у власності відповідача, стягнувши з нього компенсацію вартості 1/2 частки в розмірі 36457 грн. Також просила визнати кредит № 001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року таким, що брався в інтересах сім'ї, розділити в рівних частинах зобов'язання за вказаним кредитом та стягнути в якості компенсації сплачені за період з липня 2014 року по грудень 2014 року коштів в сумі 2052,50 грн.

Зустрічний позов визнала частково, в частині визнання кредиту № НОМЕР_2 від 09.10.2013 року, таким що брався в інтересах сім'ї та подальшого розподілу обов'язків за кредитом та стягнення компенсації в розмірі 1760 грн. - не заперечувала. Заперечувала проти визнання кредиту № 004-14934-03213 від 03.12.2013 таким, що брався в інтересах сім'ї, оскільки він був витрачений на ремонт будинку, власником якого є матір відповідача.

Також вважала бездоказовими доводи сторони відповідача щодо стягнення витрат, що були понесені відповідачем на утримання автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні первісні вимоги визнали частково, погодилися з обсягом, вартістю набутого подружжям майна, однак просили комп'ютер залишити у власності відповідача, оскільки він сплачує за нього кредит, стосовно автомобіля, то відповідач погодився з порядком поділу та сплати компенсації. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в зустрічному позові.

Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні заперечував проти заміни сторони у кредитному зобов'язанні. Просив вирішити справу з врахуванням її обставин, інтересів банку та на підставі чинного законодавства.

Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «ОТП БАНК» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, показання експерта, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2011 року по 20 жовтня 2014 року.

Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу подружжя за спільні кошти придбало автомобіль, побутову техніку, бажають провести поділ цього майна, проте в добровільному порядку не змогли досягти повної згоди щодо порядку такого поділу.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

П.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі постанова Пленуму) зазначають, що спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди судом, який повинен брати до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими стяттями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом з пояснень осіб, що беруть участь в розгляді справи та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи встановлено, що сторони набули в спільну сумісну власність наступне майно: комп'ютер ASUS вартістю 4872 грн., телевізор LG LED42 вартістю 7901 грн. та автомобіль НОМЕР_1 вартістю 69855 грн.

А тому враховуючи те, що сторони в судовому засіданні узгодили між собою вартість спільно набутого рухомого майна (за винятком автомобіля, дійсна ринкова вартість якого визначена судовою автотоварознавчою експертизою), суд вважає за необхідне застосувати наступний порядок поділу .

В судовому засіданні було встановлено, що процесор марка INTEL модель Core і3-3240 s1155 був придбаний за договором кредиту № НОМЕР_2 від 09.10.2013 року, який був оформлений на відповідача ОСОБА_3 на кредитну суму 5171 грн. (а.с.44). Вартість вказаного майна в договорі визначена - 4872 грн. , майно знаходиться в користуванні у відповідача. На сьогоднішній день кредит не виплачено, сторонами не надано належних доказів про розмір вказаної заборгованості за кредитом, а тому суд приходить до висновку, з метою недопущення порушень прав та обов'язків сторін по кредитному договору (банк боржник), залишити процесор марка INTEL модель Core і3-3240 s1155 у власності відповідача ОСОБА_3 з подальшим його обов'язком виплачувати кредит № НОМЕР_2 від 09.10.2013 року, без розподілення обов'язків по сплаті кредиту між подружжям.

Що стосується телевізора марки LG LED42, то він був придбаний сторонами за договором про надання споживчого кредиту від 12 грудня 2012 року. (а.с. 47). Однак як було встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 без згоди позивача продав належний їм телевізор, що також підтверджується актом державного виконавця від 21.11.2014 року (а.с.85), а тому він зобов'язаний компенсувати вартість 1/2 частки вартості телевізора позивачу ОСОБА_1, яка становить 3950 грн.50 коп.

Що стосується набутого сторонами транспортного засобу, то суд виходить з того, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст.71 СК України).

Закон вказує й на можливість присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, якщо таку частку неможливо компенсувати за рахунок іншого спільного майна (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Однак в п. 25 постанови Пленуму роз'яснено передумови та порядок застосування вищевказаних норм.

Так, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, оскільки сторони не вчинили дій, необхідних для залишення автомобіля, як неподільного майна, у власності одного з них з присудженням відповідної компенсації другому співвласнику, а тому суд визначає ідеальні частки співвласників в цьому майні, а саме, визначає, що кожному з них належать по 1/2 частці автомобіля НОМЕР_1.

В судовому засіданні також встановлено те, що в період шлюбу подружжя, окрім майна, набуло й боргові зобовязання.

Зокрема 03.12.2013 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ Дельта Банк кредитний договір №004-14934-031213 на суму 36300 грн. (а.с.104).

В судовому засіданні було встановлено, що вказані кошти були використані в інтересах сім'ї , а саме на придбання автомобіля НОМЕР_1.

А відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, п. 24 постанови Пленуму договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Тому при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином між сторонами підлягають розподілу зобовязання за діючим кредитним договором №004-14934-031213 від 03.12.2013 року.

Оскільки з моменту припинення між сторонами сімейних відносин відповідач самостійно за рахунок власних коштів виконував кредитні зобовязання, сплативши банку за період з 02.07.2014 року по 31.03.2015 року 18 710 гривень, що підтверджується випискою по рахунку приватного клієнта ПАТ Дельта Банк, а тому відповідач ОСОБА_3 має право на відшкодування з боку ОСОБА_1 половину сплачених за договором коштів, а саме 9355 гривень.

Що стосується інших вимог відповідача, зокрема вимог про відшкодування йому позивачкою витрат понесених на утримання автомобіля в розмірі 5250 грн., то суд виходить з наступного.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що після припинення сімейних відносин, ним були понесені витрати на утримання автомобіля, який знаходився у нього в користуванні.

Однак, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що після припинення сімейних відносин в липні 2014 року вказаний автомобіль знаходився в особистому користування відповідача ОСОБА_3, позивачка в свою чергу була позбавлена можливості користуватися належним їй майном, то і витрати по утриманню вказаного автомобіля повинен нести відповідач ОСОБА_3 , що повністю відповідає вимогам ст.322 Цивільного Кодексу України. Крім того в матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, що підтверджують факт сплати відповідачем сторонній особі коштів у вказаному відповідачем розмірі.

А тому суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги не можуть бути задоволені.

Також позивач ОСОБА_1 зазначала, що нею 19.04.2013 року був оформлений кредитний договір № 001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року про відкриття на її ім'я поточного рахунку та встановлення кредитної лінії в розмірі 5000 грн. (а.с. 136-151). В судовому засіданні сторони визнали, що вказаний кредит був оформлений в інтересах сім'ї, а тому відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти розподілу зобов'язання за вказаним кредитом по 1/2 частці за кожним. Також не заперечував про стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_1 в якості компенсації 2052,50 грн., сплачений останньою за період з липня 2014 року по грудень 2014 року коштів на користь ПАТ Дельта Банк в порядку виконання зобов'язань за договором кредиту.

В силу ст.88 ЦПК України між сторонами згідно розміру задоволених вимог підлягають розподілу судові витрати.

З врахуванням взаємозаліку (витрати на правову допомогу, що понесла кожна сторона по 2000 грн., судовий збір сплачений кожною стороною при зверненні до суду з первісним та зустрічним позовом а також витрати відповідача ОСОБА_3 на оплату вартості судової експертизи) суд приходить до висновку, що необхідності у відшкодуванні судових витрат кожній стороні не має.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дельтабанк», Публічне акціонерне товариство ОТП Банк про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля НОМЕР_1 2005 року випуску, ідентифікаційний номер VF1FLABA55Y069376.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки вартості телевізора марки LG LED42, яка становить 3950 грн.50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в якості компенсації 2052 грн.50 коп. сплачених останньою за за період з липня 2014 року по грудень 2014 року коштів на користь ПАТ Дельта Банк в порядку виконання зобов'язань за договором кредиту №001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року.

Розподілити в рівних частках (по 1/2 частці за кожним) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язання за договором кредиту №001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року, укладеним між Публічним Акціонерним Товариством Дельта Банк та ОСОБА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дельтабанк», Публічне акціонерне товариство ОТП Банк про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_3 процесор марки INTEL модель Core і3-3240 s1155, з подальшим його обов'язком виплачувати кредит № НОМЕР_2 від 09.10.2013 року, без розподілення обов'язків по сплаті кредиту між подружжям.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобіля НОМЕР_1 2005 року випуску, ідентифікаційний номер VF1FLABA55Y069376.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації 9355 гривень, сплачених останнім за період з липня 2014 року по березень 2015 року (включно) коштів на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в порядку виконання зобов`язань за договором кредиту №004-14934-031213 від 03.12.2013 року.

Розподілити в рівних частках (по 1/2 частці за кожним) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язання за договором кредиту №004-14934-031213 від 03.12.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3.

В іншій частині зустрічних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.М. Ротар