ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8938/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом, підписаним ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення її батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 та про визначення місця проживання ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов, поданий в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано документу, передбаченого ст.42 ЦПК України на підтвердження повноважень ОСОБА_2 щодо підписання позову; судовий збір не сплачено у повному обсязі; не вказано поштового індексу відповідача; відсутнє обгрунтування та посилання на докази щодо місцезнаходження, стану та правового статусу (належності) житлового приміщення наявного у позивача, для проживання в ньому вказаної дитини (в тому числі, щодо кількості інших осіб, які проживають або зареєстровані у такому житловому приміщенні); зміст позовних щодо встановлення місця проживання дитини викладено не конкретно, в тому числі, щодо відсутності конкретної адреси; відсутнє обгрунтування та посилання на докази щодо розміру доходів позивача для забезпечення матеріальних потреб дитини; відсутнє обгрунтування та посилання на докази щодо обстеження органом опіки та піклування умов проживання дитини (ст.19 СК України, щодо виконання умов надання висновку відносно доцільності позбавлення батьківських прав); не вказана повна автентична власна назва Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, то ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Копія вказаної ухвали була отримана ОСОБА_2 09.12.2015 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі), проте недоліки позову не були усунуті.

В тому числі, до вказаної позовної заяви була долучена лише фотокопія документу щодо повноважень ОСОБА_2 - довіреності (яка жодним чином не завірена), проте регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості належного підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної фотокопії відповідних документів. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником навіть на вимогу суду не було надано до суду належного документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, в тому числі, у вищевказаному порядку визначеному ст.42 ЦПК України і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

Крім того, відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), проте судовий збір сплачено лише за одну вимогу немайнового характеру, а заявлено їх дві.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, судом враховано, що 15 грудня 2015 року До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_6, яка зазначила, що є представником ОСОБА_3 та просила повернути позовну заяву.

На підставі викладеного, враховуючи також положення ч.5 ст.74 ЦПК України, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: