Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Шевцової Т. В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа ПАТ «Правекс банк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 23 372,29 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 27 жовтня 2009 року між нею та ВАТ Українська страхова компанія Дженералі Гарант (правонаступником якого є ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО), було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 226/280/38, згідно якого обєктом страхування є автомобіль марки ВАЗ 21703, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, оціночною вартістю 61000 грн., який належить їй на праві власності. Так, 15 травня 2010 року відбулася дорожньо-транспортна подія за участю застрахованого автомобіля під керування ОСОБА_2 у її присутності, оскільки вона знаходилася в автомобілі в якості пасажира, в результаті цієї ДТП було пошкоджено її автомобіль. Після настання страхового випадку, вона відповідно до умов договору страхування надала всі документи страховій компанії. Проте відповідач відмовив їй у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 не мав права керувати транспортним засобом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у звязку з недоведеністю обставин, на які вона посилалась.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року скасовано у звязку з порушенням норм матеріального права, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у звязку з їх передчасністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

03 березня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, залучено АКБ «Правекс Банк».

В судове засідання 28.05.2015 року позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 28.05.2015 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надані письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнають, просять відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання 28.05.2015 року не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду надані письмові пояснення про розгляд справи без участі їх представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Судом встановлено, що 27.10.2009 року між сторонами укладено договір №226/280/38 добровільного страхування транспортного засобу ВАЗ 21703, д/н НОМЕР_2, вигодонабувачем за яким є АКБ «Правекс Банк». Відповідно до п.5.1.7 договору, не вважається страховим випадком подія, якій передувало управління транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія або позбавлена права керування, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного спяніння, не має законних підстав для керування транспортним засобом. Строк дії договору 27.10.2010 року.

16.06.2010 року постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП 15 травня 2010 року на перехресті вул.Макарова та Соціалістичної в м.Дніпропетровську, внаслідок якої завдано шкоди ВАЗ 21704, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Дана постанова набрала законної сили 30.06.2010 року.

17.05.2010 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у звязку з подією, що сталась 15.05.2010 року.

Листом відповідача від 14.07.2010 року позивачу надано відмову у виплаті страхового відшкодування та визнанні події страховим випадком, з посиланням на відсутність правових підстав керування транспортним засобом ОСОБА_2

Відповідно довідки ВДАІ з обслуговування м.Дніпропетровська від 24.06.2010 року, водієм ОСОБА_2 порушено п.14.6 ПДР України.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3, наданих аварійному комісару страхової компанії УСК «Дженерали Гарант», позивач в автомобілі на момент пригоди не перебувала, на місце вчинення ДТП прибула по спливу близько півгодини після ДТП.

Згідно письмових заперечень відповідача, останній не визнає пригоду страховим випадком, оскільки на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 не мав довіреності на право керування транспортним засобом, тимчасового реєстраційного талону. Окрім цього, зазначено, що забезпечений транспортний засіб є предметом застави на користь АКБ «Правекс Банк», тому право вимоги до страховика належить банку.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ПДР України в редакції від 03.09.2009 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог цих Правил.

Статтею 126 КУпАП передбачена відповідальність за вищевказані порушення ПДР України.

Відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, з наданих сторонами доказів судом не встановлено, що водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, під час ДТП, керував вказаним автомобілем без документа, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Жодного доказу про те, що позивач, будучі власником застрахованого відповідачем автомобіля, допустила до керування ним ОСОБА_2 без документа, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом та в автомобілі не знаходилась, не надано.

Судом, письмові пояснення водія ОСОБА_3, надані аварійному комісару страхової компанії УСК «Дженерали Гарант», в якості належного доказу не приймаються.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплати другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.6.2.3 Договору страхування при настанні страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування Страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цим договором та правилами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та річних є обґрунтованими.

Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, розмір страхового відшкодування складає 7051 грн. 72 коп., яка складається з: вартість запчастин 670 грн., ремонтно-фарбові роботи 6381 грн. 72 коп. /а.с.20, 13,14/.

Суд, зважуючи на те, що відповідачем розмір страхового відшкодування не заперечувався, вважає доцільним задовольнити позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача розмір страхового відшкодування у розмірі 7051 грн. 72 коп.

Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди позивачем заявлений період невиплати сум страхового відшкодування з серпня 2010 року по червень 2013 року та складає 1095 днів.

Враховуючи ст.11 ЦПК України, сума страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача складає: 7051,72 грн. Х 1,107 = 7806, 25 грн.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення страхового платежу в сумі 3562 грн. 40 коп. у звязку з необґрунтованою відмовою у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач не заявляє вимоги про розірвання Договору у відповідності до п.11.3 Договору Страхування.

З приводу вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.9.4 Договору Страхування відшкодуванню не підлягає ..п.9.4.2 Моральна шкода.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до задоволеної частини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.3,10, 11, 57 -61, 79, 88, 169, 179, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа ПАТ «Правекс банк» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 7806, 25 грн.

В решті позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа ПАТ «Правекс банк» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Шевцова