н/п 6/490/242/2015 Справа № 490/9962/15
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Сукач А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за поданням

Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове проникнення до приміщення боржника,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про примусове проникнення до приміщення боржника ОСОБА_1 Своє подання державний виконавець мотивував тим, що на примусовому виконанні у Центральному ВДВС ММУЮ перебуває зведене виконавче провадження за виконавчими листами № 2-4740/11 від 04 жовтня 2013 року, № 2-7-3536/10 від 01 грудня 2010 року, № 2-12-2276/10 від 17 жовтня 2011 року, № 490/12969/14-ц від 19 січня 2015 року, виданих Центральним районним судом м. Миколаєва. Боржник добровільно рішення суду не виконує, перешкоджає державному виконавцю у вільному входженні до квартири з метою виконання рішення. У зв'язку з чим державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до зазначеної квартири боржника для проведення виконавчих дій, а саме перевірки майнового стану боржника та арешту й опису майна з метою подальшої реалізації в рахунок погашення боргу на виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

На неодноразові виходи державного виконавця за адресою боржника з метою перевірки майнового стану боржника, доступу державному виконавцю до квартири не було надано, про що були складені відповідні акти.

Разом з тим, як вбачається з наданих виконавцем актів, складених за результатами відвідування вищевказаної адреси, факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні не виявлено, виклики до державного виконавця боржником не отримано, а відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає державному виконавцю доступ до даної квартири суд вважає необґрунтованим.

Крім цього, додані до подання акти державного виконавця не містять часу здійснення виходу за адресою боржника, що не виключає здійснення такого виходу в робочий час, і може бути причиною відсутності боржника у вказаній квартирі.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, п. 9ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове проникнення до приміщення боржника відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_2