АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:668/4429/15-ц Головуючий в 1 інстанції: Головко О.В.
Номер провадження 22ц/791/1721/15 Доповідач Іванова І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Іванової І.П.

суддів: Кузнєцової О.А., Полікарпової О.М.,

при секретарі Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної виконавчої служби України

на ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона області від 08травня 2015 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 27.09.2005р його було поновлено на посаді директора МКП «Херсонкомунтранссервіс». У частині поновлення на роботі рішення було допущено до негайного виконання, згідно додаткового рішення суду від 30.09.2005р. У звязку з тривалим невиконанням вказаного рішення, він звернувся до Європейського суду з прав людини, яким 13.02.2014 було ухвалено остаточне рішення у справі «Васильєв та інші проти України». Відповідно змісту рішення Європейського суду з прав людини держава-відповідач протягом трьох місяців мала забезпечити виконання рішення національних судів,ухвалених на користь заявників, що підлягають виконанню, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його спадкоємцю, вказаним в Додатку 1.

21.03.2014р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження №42601680, згідно якого проводилися виконавчі дії в частині виконання рішення Європейського суду з прав людини про стягнення присудженої компенсації та поновлення на роботі.

02.04.2015р. він отримав постанову державного виконавця від 26.03.2015р. про закриття виконавчого провадження, у звязку з фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі .

Оскільки рішення суду в частині його поновлення на роботі не виконано, скаржник просив визнати неправомірною та скасувати постанову держаного виконавця від 26.03.2015р. про закінчення виконавчого провадження №4260180, зобовязати держаного виконавця усунути порушення та забезпечити негайне виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27.09.2005 року про його поновлення на посаді директора МКП «Херсонкомунтранссервіс» та повідомити про виконання ухвали суд та заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня її одержання.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 08 травня 2015 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову від 26.03.2015року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини №29266/08 від 13.02.2014р.

Зобовязано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 чи іншого державного виконавця у проваджені якого у встановленому законом порядку буде знаходитися виконавче провадження забезпечити негайне виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27.09.2005року про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора МКП «Херсонкомунтранссервіс», про що повідомити суд та ОСОБА_1

В апеляційній скарзі Державна виконавча служба України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_1, вказуючи на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 27.09.2005р. поновлено скаржника на посаді директора «Херсокомунтранссервіс»(а.с.4-6).

У звязку з невиконанням вищевказаного рішення ОСОБА_1 звернувся до Європейського суду з прав людини, яким 13.02.2014 року було ухвалено остаточне рішення по справі «Васильєв та інші до України» та постановлено, що протягом трьох місяців держава відповідач мала забезпечити виконання рішень національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його спадкоємцю, вказаним у Додатку 1.

21.03.2014р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження №42601680 на підставі вищевказаного рішення ЄСПЛ.(а.с.11)

Постановою від 26.03.2015р. вищевказане виконавче провадження було закрито у звязку з фактичним виконанням рішення ЄСПЛ у повному обсязі, згідно з виконавчим документом.(а.с.12)

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 не виконано, а постанова Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26.03.2015р. про закриття виконавчого провадження №4260180 є передчасною.

Такого висновку суд дійшов обґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2014р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження №42601680 з виконання рішення Європейського суду з прав людини, в резолютивній частині якого зазначено: протягом трьох місяців держава відповідач мала забезпечити виконання рішень національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його спадкоємцю, вказаним у Додатку 1.

Згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27 вересня 2005 р. ОСОБА_1 було поновлено на роботі. У звязку з тим, що це рішення не було виконано, ОСОБА_1 і звернувся до Європейського суду з прав людини. Тобто Державна виконавча служба України повинна була забезпечити виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсон від 27 вересня 2005 року.

Відповідно до п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; а згідно п.12 ст.49 зазначеного Закону, якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Як зазначено у п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В судовому засіданні не найшов свого підтвердження факт фактичного виконання рішення суду. Тому суд першої інстанції обґрунтовано скасував постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26 березня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.303, п.1ч.2ст.307, п.4ч.1ст.214,ст..215 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 08травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: