Справа № 243/4839/15-ц
Провадження № 4-с/243/18/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Мороз К.В.,

з участю

представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця

ВДВС Словянського МУЮ ОСОБА_2,

ОСОБА_3

представника "Акцент-Банк" ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Словянську заяву ОСОБА_5 на дії державного виконавця ВДВС Словянського МУЮ ОСОБА_2 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобовязання скасувати арешт та звернення стягнення на доходи боржника,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2015 року ОСОБА_5звернувся до суду із заявою на дії на дії державного виконавця ВДВС Словянського МУЮ ОСОБА_2 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобовязання скасувати арешт та звернення стягнення на доходи боржника та просила визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року за виконавчим листом № 2/243/1630/2013, виданим Словянським міськрайонним судом Донецької області та зобовязати державного виконавця скасувати арешт та звернення стягнення на доходи боржника, накладені постановами від 17 лютого 2015 року та 06 травня 2015 року.

В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що державний виконавець в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» відкрила виконавче провадження 17 лютого 2015 року, виходячи з наступного:

Дійсно Словянським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист по справі за № стягувачем у постанов про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості в сумі 22197 грн. 72 коп.. Однак строк предявлення вказаного документу сплинув 03 вересня 2014 року.

Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, за яким стягувачем зазначений ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо накладення арешту та звернення стягнення на майно боржника, зазначив, що державний виконавець направив постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику через півтора місяця з дня відкриття, хоч повинна була направити наступного дня після відкриття виконавчого провадження. У звязку з цим, вважає дії державного виконавця про накладення арешту на майно та звернення стягнення на майно без повідомлення про наявність відкриття виконавчого провадження були передчасними та такими, що порушують права боржника.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, наведених у заяві, крім того зазначила, що вважає, що виконавче провадження у 2013 році не відкривалося, а виконавче провадження представлене суду сфальсифіковане. Свої доводи обґрунтувала тим, що її довіритель взагалі не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, будь-яких виконавчих дій по ньому не проводилося, при цьому із постанови про відкриття виконавчого провадження у 2013 році також вбачається, що виконавче провадження було відкрите за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», де вказана юридична особа просить прийняти виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», втім жодним боргових зобовязань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у її довірителя не було. Також зазначила, що постановою керівника відділу неправомірно виправлено помилку у постанові про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року, оскільки ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає заміну стягувача у такий спосіб, однак зазначила, що вказану постанову окремо не оскаржувала.

Державний виконавець Родіна К.А. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила та пояснила, що нею правомірно було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача 17 лютого 2015 року, оскільки представник «А-Банк» ПАТ КБ «ПриватБанк» у 2013 році вже звертався із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/243/1630/2013, таке виконавче провадження було відкрите, а потім повернуто стягувану. Отже у відповідності до норм чинного законодавства про виконавче провадження, є підставою для повторного предявлення виконавчого листа для виконання. Щодо зазначення нею у постанові про відкриття провадження іншого стягувача, то це є помилкою, яку у порядку ст.. 83 ЗУ «Про виконавче провадження» виправив начальник ВДВС. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Державний виконавець Дідевич І.О. та представник «А-Банку» ОСОБА_4, які давали поясненні у судовому засіданні 22 червня 2015 року також просили у заяві відмовити з аналогічних підстав.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні досліджені витребувані виконавчі провадження, копії яких долучені до матеріалів справи, № 1681/21, відкрите 18 грудня 2013 року та завершене 20 лютого 2014 року, а також /614/21, відкрите 17 грудня 2015 року.

Судом проведений порівняльний аналіз вказаних виконавчих проваджень.

Так, як вбачається із виконавчого провадження № 1681/21, відкрите 18 грудня 2013 року, стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_5, виконавчий лист № 2/243/1630/2013 від 31 жовтня 2013 року. Дане виконавче провадження відкрито за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», де заявник , пред'являючи виконавчий лист на виконання просить стягнути кошти на його користь. Із виконавчого провадження взагалі не вбачається, що представник «А-Банк» предявляв виконавчий документ про стягнення коштів на його користь з ОСОБА_5В.(а.с.55-72)

Як вбачається із виконавчого провадження, відкритого 17 лютого 2015 року, боржник ОСОБА_5, стягувач ПАТ «Акцент-Банк»,виконавчий лист № 2/243/1630/2013 від 31 жовтня 2013 року. Дане виконавче провадження відкрито за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», де заявник, пред'являючи виконавчий лист на виконання просить стягнути кошти на користь ПАТ «Акцент-Банк». У постанові про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року стягувачем зазначений ПАТ КБ «ПриватБанк». Інші процесуальні документи містять найменування стягувача «Акцент-Банк». Постановою начальника ВДВС від 30 червня 2015 року внесено виправлення у постанову про відкриття провадження від 17 лютого 2015 року у відповідності до ст.. 83 ЗУ «Про виконавче провадження», зобовязано змінити стягувача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ «Акцент-Банк»(а.с.73-98).

У відповідності до ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Аналізуючи зміст вказаної статті, з урахуванням положень про представництво у сенсі цивільного законодавства, слід зазначити що представник має право діяти від імені свого довірителя, однак не підміняє його, тобто не становиться безпосередньо стягувачем або боржником.

У ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема зазначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону ) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

За змістом ЗУ «Про виконавче провадження», строк предявлення виконавчого документу 1рік.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, підставами для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача, або його представника, та наявність виконавчого документу, який відповідає вимогам ст.. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається із аналізу досліджених у судовому засіданні документів, суд приходить до висновку, що наявність виконавчого провадження, відкритого у 2013 році за заявою стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не може слугувати підставою того, що «Акцент-Банк», як стягувач, предявив виконавчий документ про стягнення з боржника ОСОБА_6 коштів на користь «Акцент-банк». При цьому судом не встановлено, що таке звернення в інтересах «Акцент-банк» було здійснено його представником, оскільки виконавче провадження № 1681/21, відкрите 18 грудня 2013 року не містить будь-яких відомостей про те, що таке звернення було здійснено.

Суд також зазначає, що при огляді виконавчого провадження, відкритого 17 лютого 2015 року, а саме процесуальних документів, винесених державним виконавцем, виявлено певні порушення, які на думку суду суттєво зачіпають права боржника. Так дійсно у постанові про відкриття провадження від 17 лютого 2015 року стягувачем зазначена інша юридична особа ПАТ КБ «ПриватБанк».

Суд зважає на ту обставину, що начальником ВДВС було винесено постанову у відповідності до ст.. 83 ЗУ «Про виконавче провадження», про виправлення помилки у постанові про відкриття провадження від 17 лютого 2015 року, втім, суд також зважає, що статтею 83 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено порядок виправлення лише граматичних, або арифметичних помилок. Однак з врахуванням тієї обставини, що вказана постанова будь-ким з учасників виконавчого провадження не оскаржувалася, на сьогодні є чинною, суд приймаючи її до уваги, зазначає, що дана постанова винесена значно пізніше звернення заявника до суду, та всіх порушень прав боржника не усуває.

Так, як вбачається із постанови про звернення стягнення на майно від 06 травня 2015 року, стягнення на майно звертається на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.89). В іншій постанові про звернення стягнення на майно боржника від 08 червня 2015 року, пропонується звернення стягнення на майно на користь «Акцент-Банк» в особі ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.31).

Слід зазначити, що у виконавчому листі вказана адреса ПАТ «Акцент-Банк» зазначена як вул.. Батумська, 11, м. Дніпропетровськ, та відповідний р/р(а.с.23). Однак у жодному процесуальному документі не зазначені реквізити ПАТ «Акцент-банк». Відсутні будь-які відомості про те, чому ці реквізити змінені. В матеріалах виконавчого провадження є заява ПАТ «ПриватБанк», де міститься дозвіл ПАТ КБ «ПриватБанк» на звернення стягнення на пенсію боржника, при цьому з цієї заяви вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_6 утворилася саме перед ПАТ «ПриватБанком». Розрахунковий рахунок вказується саме ПАТ КБ «ПриватБанк(а.с.21).

З огляду на викладене, суд вважає, що відкриваючи виконавче провадження 17 лютого 2015 року на підставі виконавчого листа, де стягувачем вказаний «А-Банк» та зазначаючи при цьому у Постанові про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року іншу юридичну особу, державний виконавець діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством. До того ж державним виконавцем не було перевірено строки звернення із виконавчим документом стягувачем, чи його представником(чи взагалі звертався стягувач, або його представник із виконавчим документом до примусового виконання). Суд також вважає, що ці порушення не були усунуті шляхом винесення начальником ВДВС постанови про внесення виправлень у вказану постанову про відкриття провадження від 17 лютого 2015 року, оскільки всі інші виконавчі дії після відкриття виконавчого провадження на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також були здійснені з порушенням прав боржника, оскільки незрозуміло на чию користь вони проводилися.

За змістом ст. 387 ЦПК України, У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про неправомірність дій державного виконавця Родіної К.А. та безумовне скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної 17 лютого 2015 року. З вище викладених підстав, а також у звязку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року підлягає скасуванню, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника в частині зобовязання державного виконавця скасувати арешт, накладений на майно боржника та звернення стягнення на майно.

На підставі, наведеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 до Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, на дії старшого державного виконавця Родіної Катерини Анатоліївни задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Родіної Катерини Анатоліївни неправомірними, скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/243/1630/2013, виданого Словянським міськрайонним судом Донецької області, та зобовязати зняти арешт з усього майна боржника та заборону на його відчуження, та звернення стягнення на доходи боржника, накладені Постановами від 17 лютого 2015 року та 06 травня 2015 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу складено та підписано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повний текст ухвали складений 15 липня 2015 року.

Головуюча суддя: О.В. Ільяшевич