Справа № 510/1081/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, надавши відповідні заперечення, просив про розгляд справи без його участі.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; копія довідки № 163 КЗ «Криворізька м/ДОР» м. Кривий Ріг від 01.09.2015 р.; письмова заява відповідача з запереченнями до позову; копії довідок № 1012, № 1013 від 27.08.2015 р.; копія інформаційного листа від 27.08.2015 р.; копія квитанції про сплату аліментів від 01.09.2015 р.;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідача ОСОБА_2, який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Під час сумісного проживання сторони часто влаштовували сварки у присутності свого сина, що суттєво могло вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сімї. Фактично сторони не проживають разом. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, питання щодо утримання та виховання якого позивачка вирішує самостійно. Дитина мешкає разом із позивачкою, яка сама доглядає та утримує її. В даний час дитина знаходяться на утриманні позивачки.

Відповідач допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає, хоча, як батько зобов'язаний це робити, не мешкає разом із дитиною, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, отже має реальну можливість надавати йому матеріальну допомогу.

Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 15.06.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги часткого, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, не заперечував проти того, щоб неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою, в частині стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 15.06.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, не визнав, мотивуючи тим, що наразі знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, тимчасово не працює, про що надав відповідні довідки за місцем проживання, крім того відповідач надав докази сплати аліментів у вигляді квитанції від 01.09.2015 р., в якій вказано, що на рахунок позивачки ОСОБА_1 було начислено 1500 грн., а тому просив суд і надалі стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим

прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею шлюбне прізвище «ОСОБА_1». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу.

У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дитини матір'ю з моменту фактичного розпаду сім'ї), суд визначає місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом із матір'ю.

Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Так, відповідачем були надані докази сплати на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суми грошових коштів у розмірі 1500 грн. за останні три місяці до подання позовної заяви про стягення з нього аліментів, також відповідач просив і надалі стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, таким чином суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення відповідача, який тимчасово не працює, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів частково, стягує з віповідача на користь позивчки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 07.10.2011 року виконавчим комітетом Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, актовий запис № 04, що мають одну неповнолітню дитину, - розірвати.

Після розірвання шлюбу за позивачкою залишити її шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

У зв'язку із обставинами, що склалися на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, - залишається проживати із матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродж. с. Борщівка Балаклійського району Харківської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятиста) грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник