г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2308/15-ц
Номер провадження 2/213/853/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Макарової Т.Ю.

при секретарі Толстіковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ «ІнГЗК»/, третя особа, без самостійних вимог, на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області /далі ВВД ФССНВУ м.Кривого Рогу/,

Про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування моральної шкоди 243000 гривень, без урахування податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він в періоди часу з 17.01.1969 року по 01.05.1988 року та з 26.05.1989 року по 30.05.2008 року працював електрогазозварювальником на РЗФ №1 та РЗФ №2 ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого являється відповідач. Звільнений за власним бажанням, в звязку в виходом на пенсію по ст. 38 КЗпП України. Висновком Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.05.2009 року (протокол № 1273) йому встановлено три професійних захворювання за діагнозом: 1. Радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, нейродистрофією у вигляді де. плечолопаткового (ПФС другого cm) і ліктьового періартрозу, двобічного гонартрозу (ПФ першого ст.), нейроваскулярним синдромом нижніх кінцівок з переміжною кульгавістю та стійким больовим синдромом(М54.1). 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої cт. (пило токсичний бронхіт першої спи емфізема легень першої ст.), ЛН першого cт.(J44) 3. Нейросенсорна приглухуватість другого cт. (з помірним зниженням слух. (Н903). Висновком МСЕК від 15.07.2009 року йому первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності, встановлено 3 групу інвалідності на безстроковий термін. Він вважає, що саме з вини підприємства Відповідача, він втратив здоровя, працездатність, змушений переносить щоденно хронічні фізичні болі - постійний біль в поперековому та шийному відділі хребта, з розповсюдженням на всю ліву ногу, відчуває біль та обмеження рухів у великих суглобах, переважно лівому, плечовому та колінних. При ходьбі в нього виникають судоми в мязах ніг, переміжна кульгавість, кожні 50-80 метрів відстані він вимушений зупинятися та відпочивати до 5-7 хвилин через біль, непокоїть слабкість і оніміння ніг. Турбує сухий кашель, який посилюється у вигляді нападів, має ускладнене дихання за типом задухи, відчуває загальну слабкість. Все це завдає йому моральної шкоди, тому він звернувся до суду з відповідним позовом та просить про відшкодування моральної шкоди в зазначеному вище розмірі.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, надав довіреність для представництва своїх інтересів представнику ОСОБА_2

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без участі позивача, заяв, клопотань, відводів не має, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ПАТ «ІнГЗК» не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити у їх задоволенні. На ПАТ "ІнГЗК, діє система управління охороною праці, яка покликана забезпечувати нормальні умови праці, знижувати вплив шкідливих виробничих факторів на організм працівників та попереджати виникнення професійних захворювань у працівників ПАТ "ІнГЗК". Праця у важких та шкідливих умовах завжди супроводжується наданням пільг, передбачених Законом України «Про охорону праці», а саме: забезпечення спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, мийними засобами, безоплатно молоком або рівноцінними харчовими продуктами.

Позивачу було завідомо відомо про небезпечні та шкідливі виробничі фактори на ПАТ «ІнГЗК», тому що кожного працівника перед прийомом на роботу або переведенням на інше місце роботи в обов'язковому порядку ознайомлюють з умовами праці.

В період роботи на підприємстві ПАТ «ІнГЗК» Позивач мав право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та на інші пільги, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Зокрема, ОСОБА_1 отримував путівки у 2007 році до б/в «Майдан» с. Майдан Львівської області та у 2013 році до санаторно-курортного закладу «Стожари» с.м.т. Східниця Львівської області.

Таким чином, Позивач під час своєї трудової діяльності у Відповідача не лише знав про шкідливі умови, без яких неможливий конкретний технологічний процес, але й свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату, мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але Позивач в першу чергу ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоров'я.

Крім того, Позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують наявність у нього моральної шкоди. Сам факт виявлення у працівника професійного захворювання не може бути безумовним підтвердженням заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства.

Представник третьої особи - ВВД ФССНВУ м. Кривого Рогу, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, заперечень не надав.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з 17.01.1969 року по 01.05.1988 року електрогазозварювальником на РЗФ-1 та з 26.05.1989 року по 30.05.2008 року електрогазозварювальником на РЗФ-2. Звільнений за власним бажанням, в звязку в виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України /а.с.5-12/.

Стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів 38 років 9 місяців /а.с.15-16/.

Під час роботи на підприємстві відповідача позивач ОСОБА_1 виконував роботи в шкідливих умовах при запиленості повітря робочої зони, загазованості повітря робочої зони шкідливими речовинами, підвищеному рівні шум та підвищеному рівні фізичного перевантаження, що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці позивача /а.с.15-16/.

Відповідно до Акту №13 розслідування хронічного професійного захворювання від 02.06.2009 року повідомлення про професійне захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини надійшло до установи державної санітарно-епідеміологічної служби 27.05.2009 року. 21.05.2009 року позивачу встановлений остаточний діагноз: 1. Радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, нейродистрофією у вигляді де. плечолопаткового (ПФС другого ст.) і ліктьового періартрозу, двобічного гонартрозу (ПФ першого ст.), нейроваскулярним синдромом нижніх кінцівок з переміжною кульгавістю та стійким больовим синдромом(М54.1). 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої cт. (пило токсичний бронхіт першої спи емфізема легень першої ст.), ЛН першого cт.(J44) 3. Нейросенсорна приглухуватість другого cт. (з помірним зниженням слух. (Н903).

Відповідно до п.15 вищезазначеного Акту, професійне захворювання у ОСОБА_4 виникло за таких обставин: виконував важку фізичну працю працюючи електрогазозварювальником, з 17.01.69р. по 01.05.80р., з 26.05.89р. по 30.05.2008р. на РЗФ-1, з 01.05.80р. по 01.09.88р. на РЗФ-2 та підпадав під вплив шкідливих речовин (пил фіброгенний(зварювальний аерозоль), марганець, діоксид азоту) показники яких перевищували ГДК внаслідок не досконалості робочого місця.

Пунктом 16 вищезазначеного Акту визначена причина професійного захворювання: тривала важка робота (38 років 9 місяців) в шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

За висновками МСЕК від 15.07.2009 р. позивачу встановлена третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 65% первинно та безстроково, в тому числі: 35% - по радикулопатії, 15% - ХОЗЛ, 15% - нейросенсорна приглухуватість.

Постановами ВВД Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 04.08.2009 року за №0407/16122/16122/2 позивачу призначені одноразова допомога в сумі 40140,00 грн. та за №0407/16122/16122/3 щомісячні виплати у відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 1351 грн. 98 коп. /а.с.89,90/.

З наданих суду численних виписок з історії хвороб, епікризів, встановлено, що позивач має захворювання, які за визначенням є професійними, в період з 2009 року по 2014 рік неодноразово перебував з приводу цього на стаціонарному лікуванні та обстеженні /а.с.18-27/.

Відповідно до вищезазначених медичних документів лікарями встановлено, що позивач потребує «Д» спостереження лікарів за місцем мешкання, оздоровлення в профілакторії, санаторно-курортне лікування в теплий період року, постійного медикаментозного лікування та лікування у лікарів: ортопеда-травматолога, невропатолога, ЛОР та кардіолога, що свідчить про зміну його звичного способу життя.

Суд вважає доведеним, що саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивач частково втратив працездатність, у звязку з чим йому спричинено моральну шкоду.

Судом також встановлений причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача - порушення керівництвом РЗФ-1, РЗФ-2 ВАТ «ІнГЗК» вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», визначене п.18 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.06.2009 року та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності 65 відсотків, у зв'язку з такими профзахворюванням, як Радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, нейродистрофією у вигляді де. плечолопаткового (ПФС другого cm) і ліктьового періартрозу, двобічного гонартрозу (ПФ першого cm), нейроваскулярним синдромом нижніх кінцівок з переміжною кульгавістю та стійким больовим синдромом(М54.1) 15%, Хронічне обструктивне захворювання легень першої cт. (пило токсичний бронхіт першої спи емфізема легень першої ст). ЛН першого cт.(J44) 15%, та нейросенсорна приглухуватість другого cт. (з помірним зниженням слух. (Н903) 15%.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача ПАТ «ІнГЗК», що позивач добровільно писав заяви про прийом на роботу, був ознайомлений зі шкідливими умовами праці, погодився з ними, але від такої роботи не відмовлявся та добровільно тривалий час працював в таких умовах, хоч мав можливість перевестись на іншу, більш безпечну роботу, а тому сам винен у своєму профзахворюванні, оскільки вищезазначене не позбавляє підприємство від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: показники рівня шкідливих речовин (пил фіброгенний (зварювальний аерозоль), марганець, діоксид азоту) перевищували граничнодопустимий рівень, що привело до виникнення професійних захворювань у позивача.

Доводи відповідача, щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди спростовується наданими позивачем доказами: актом розслідування, медичними документами, висновками МСЕК.

Ст.153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Ст.173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійних захворювань позивачеві ОСОБА_1 заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, він вимушений по декілька разів на рік проходити стаціонарне лікування в медичних закладах, вживати велику кількість лікарських препаратів, що впливає на загальний стан його самопочуття та здоровя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя, нормального відпочинку, він не може займатись будь-якою фізичною працею, адже фізичні навантаження викликають у нього сильний біль. Хвороби позивача невиліковні, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, якість якого через професійні захворювання погіршилася, що завдає йому моральних страждань.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004р встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.08 р. № 20-рп/2008 підтверджено право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунках.

Суд враховує, що позивач тривалий час працював на підприємстві, в тому числі і в шкідливих умовах, що йому встановлено втрату професійної працездатності - 65%, та він має три професійних захворювання, кожне з яких спричиняє йому фізичні та моральні страждання. Крім того, позивач є інвалідом ІІІ групи.

Суд враховує вищезазначені обставини, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність, та довготривалість наслідків, що наступили, тому вважає, що співмірною моральним стражданням позивача ОСОБА_1 буде відповідати сума в розмірі 30 000 грн.

Оскільки на стадії виконання рішення при виплаті моральної шкоди виникають питання, щодо відрахування податків, які перераховує підприємство з виплат, які нараховуються, суд вважає за необхідне, зазначити в рішенні, що сума моральної шкоди підлягає виплаті в зазначеному розмірі - 30000грн., без урахування нарахованої на цю суму суми податків з фізичних осіб. Суми податків повинен визначити та нарахувати відповідач, оскільки це не входить до компетенції суду.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 243,60 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 43 Конституції України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, без самостійних вимог, на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30000 /тридцять тисяч/ гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя Т.Ю. Макарова