Справа№ 324/1966/14-ц
Провадження № 2/324/81/2015

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Клименко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ»» до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп»» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «СК «Оранта-Січ»» звернувся до суду з позовом, позовні вимоги за яким в ході судового розгляду справи було змінено. Позивач зазначив, що 13.10.2012 року о 09год.00хв. на вул.Товариській у м.Запоріжжя сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Сузукі Х4» р/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . На час ДТП автомобіль «Сузукі Х4» р/н НОМЕР_2 був застрахованим в ПАТ «СК «Оранта-Січ»» відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту СТ №011983 від 06.03.2012 року. Внаслідок ДТП застрахований автомобіль отримав значні пошкодження, у зв`язку з цим страхувальнику ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну шкоду. Згідно висновку експерта ООО ПЕП «Стандарт-сервіс» ОСОБА_4 величина відновлюваного ремонту автомобіля «Сузукі Х4» р/н НОМЕР_2 складає без ПДВ 9253,12грн., яку позивач відшкодував страхувальнику, що підтверджується видатковим касовим ордером №566 від 30.10.2012 року. Страхове відшкодування було виплачено на підставі страхового акту від 30.10.2012 року. Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 30.11.2012 року у справі №0820/3845/2012 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1 застрахована полісом серії НОМЕР_3 , діючого на 13.10.2012 року, у ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»». Позивач з посиланням на ст. ст. 3-5, 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993 ЦПК України зазначає, що право вимоги відшкодування за нанесення майнової шкоди перейшло до нього. Також позивач з посиланням на ст. ст. 9, 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті на його користь, складає з боку ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» в сумі 8253,72грн. (9253,72грн. 1000грн.(франшиза)), з боку ОСОБА_1 в сумі 1000 грн. (франшиза). Зазначені суми позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів, а також просить покласти на відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «СК «Оранта-Січ»» Даргіль С.В. підтримавши змінений позов та виклавши мотиви його перед явлення, просив його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Барков В.О. заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, в подальшому відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про відмову в задоволенні позову та про розгляд справи без його присутності.

В судове засідання представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» не з`явився, однак до суду представником ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» Стеценком Т.М. за №278-2014 від 31.07.2014 року була подана заява про розгляд справи без його участі, у позові просив відмовити в повному обсязі.

У письмових запереченнях проти позову відповідач ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні позову та зокрема зазначив, що його цивільно-правова відповідальність при керуванні транспортним засобом, яким було спричинено шкоду, у момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп», згідно з полісом AB/2059437. При цьому, у момент ДТП він виконував трудові обов`язки водія ТОВ «Прайм-», а тому він не є належним відповідачем у справі.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» Стеценко Т.М. в своїх письмових запереченнях проти позову зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. ДТП скоєно 13.10.2012 року, а із заявою на виплату позивач звернувся 26.05.2014, тобто після спливу строку. Таким чином у суду відсутні правові підстави для стягнення коштів на користь позивача.

В свою чергу представник позивача ПАТ «СК «Оранта-Січ» Даргіль С.В. надав до суду письмові заперечення на заперечення відповідача ОСОБА_1 , де зокрема зазначено, що останній не надав до суду достатніх доказів того, що під час ДТП він виконував трудові обов`язки. Так, у ст.1172 ЦК України, зазначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором, посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов`язані з виконанням трудових обов`язків, роботодавець відповідальності нести не буде. Тобто ОСОБА_1 потрібно довести те, що він під час ДТП виконував свої трудові обов`язки.

У відповідь відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду письмову заяву, де зокрема зазначив, що на останньому судовому засіданні представник позивача не визнав факт трудових відносин між ним та ТОВ «Прайм-», а саме припустив, що трудова книжка та записи в ній зроблені неуповноваженою особою та без законних на це підстав. Представником відповідача ОСОБА_1 було зроблено запит до ТОВ «Прайм-» для отримання додаткових доказів у справі, проте з`ясувалося, що товариство за адресою реєстрації не знаходиться. За усною інформацією Департаменту транспорту та зв`язку Запорізької міської ради, з ТОВ «Прайм-» були розірвані всі договори на пасажирське обслуговування за міськими маршрутами. З огляду на те, що представник позивача заявив про невизнання трудових відносин, на підтвердження їх наявності відповідач ОСОБА_1 надав суду довідку про отримані доходи, в якій зазначено, що він працював водієм ТОВ «Прайм-» в жовтні 2012 року та отримував зарплатню. Також він надав копію Паспорту міського маршруту загального користування АДРЕСА_1 72 АДРЕСА_2 Бородінський АДРЕСА_3 вул АДРЕСА_4 Пархоменко АДРЕСА_5 , який видавався йому ТОВ «Прайм-», з якого вбачається, що маршрут проходить через вулицю Товариську в м.Запоріжжя, де сталася ДТП. Згідно довіреності від 01.10.2012 директора ТОВ «Прайм-» уповноважено володіти транспортним засобом, яким було спричинено шкоду в результаті ДТП. Окрім того відповідач зазначив, що представник позивача не обґрунтував нормативно, із вказівкою на норму закону, якою передбачається покладення на відповідача розміру франшизи, враховуючи, що страхувальником за полісом страхування є ТОВ «Прайм-», що зазначене Товариство володіло автомобілем на підставі Довіреності, а на момент ДТП ОСОБА_1 був працівником ТОВ «Прайм-». Відповідач зазначив, що володіння автомобілем здійснювалося директором ТОВ «Прайм-», що підтверджується змістом Довіреності. Цей факт також є підставою для покладення обов`язку по відшкодуванню матеріальних збитків, які були спричинені автомобілю постраждалої особи, на Товариство «Прайм-». Відповідач наголошує, що він є неналежним відповідачем у справі, тому у задоволенні позову ПАТ «СК «Оранта-Січ» просив відмовити.

В свою чергу представник позивача ПАТ «СК «Оранта-Січ» Даргіль С.В. надав заяву, в якій зокрема зазначив, що відповідачу ОСОБА_1 потрібно було довести, що під час ДТП він виконував саме трудові обов`язки водія ТОВ «Прайм-». На останньому судовому засіданні відповідач надав до суду Паспорт міського маршруту загального користування №72, Довідку про отримані доходи та копію витягу про ТОВ «Прайм-». Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою ст.131 ЦПК України, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Проте ОСОБА_1 не зазначив жодної поважної причини про несвоєчасне подання доказів, хоча міг надати ці докази до розгляду справи по суті. Тому надані ним докази слід вважати недопустимими, оскільки вони одержані з порушенням встановленого порядку.

Окрім цього представник позивача зазначив, що вважає відмову ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» у виплаті страхового відшкодування на підставі статті 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з причини неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння ДТП, неправомірною, оскільки згідно ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже страховик виступає замість потерпілого. Особою відповідальною за завдані збитки може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього. Таким чином ПАТ «СК «Оранта-Січ» реалізує своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПАТ «СК Княжа», оскільки за договором страхування відповідальності остання надала згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне. З огляду на викладене позивач ПАТ «СК «Оранта-Січ» отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов`язаний звертатися до ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» в межах 1 року. Враховуючи вищенаведене, просив суд задовольнити позовні вимоги ПАТ «СК «Оранта-Січ» в повному обсязі.

Також 03.03.2015 року до суду надійшли заперечення представника позивача ПАТ «СК «Оранта-Січ» Нестеренко О.С., де зазначено, що позивач вважає ОСОБА_1 належним відповідачем у справі, оскільки в момент ДТП саме він керував забезпеченим транспортним засобом, тобто фактично тримав зазначений автомобіль у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Таким чином ОСОБА_1 є особою цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за полісом АВ №2059437 у ПАТ «СК «Княжа», відповідно ДТП, яка трапилась 13.10.2012 року має ознаки страхового випадку.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Встановлено, 13.10.2012 року о 09год.00хв. на вул.Товариській у м.Запоріжжя сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) з участю автомобіля «Мерседес Бенс»р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Сузукі»р/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 30.11.2012 року у справі №0820/3845/2012 ОСОБА_1 , який порушив п.10.9 ПДР, що призвело до виникнення вказаної ДТП, був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього було накладено стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені, зокрема, судовим рішенням в адміністративній справі, що на брало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було спричинено матеріальні збитки власнику автомобіля «SUZUKI SX4»р/н НОМЕР_2 .

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту НОМЕР_4 №011983 від 06.03.2012 року автомобіль «SUZUKI SX4»р/н НОМЕР_2 був застрахованим в ПАТ «СК «Оранта-Січ».

15.10.2012 року власник автомобіля «SUZUKI SX4»р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 подала до ПАТ «СК «Оранта-Січ» заяву про страхову виплату у зв`язку з ДТП, яке сталось 13.10.2012 року.

Згідно висновку експерта ООО ПЕП «Стандарт-сервіс» Шахова О.В. №1463 від 17.10.2012 року величина відновлюваного ремонту автомобіля «SUZUKI SX4»р/н НОМЕР_2 склала без ПДВ 9253,12грн.

Згідно видаткового касового ордеру №566 від 30.10.2012 року позивач ПАТ «СК «Оранта-Січ» на підставі страхового акту від 30.10.2012 року відшкодував страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 9253,12грн.

Окрім того згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ №2059437 від 26.09.2012 року, строк дії якого з 27.09.2012 року до 26.09.2013 року, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Меrсеdеs-Benz» р/н НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», страхувальник ТОВ «Прайм-».

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року N 1961-IV (далі Закон N 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 Закону N 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. п. 9.1, 9.2 ст.9 Закону N 1961-IV страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону N 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Системний аналіз положень Закону N 1961-IV дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач страхова компанія ПАТ «СК «Оранта-Січ», виплативши страхове відшкодування потерпілій ОСОБА_2 за договором добровільного страхування наземного транспорту СТ №011983 від 06.03.2012 року, отримала від останньої право вимоги до ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», яка застрахувала відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія ТОВ «Прайм-» Колесник ОСОБА_5 В.

Таким чином, ПАТ «СК «Оранта-Січ» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», оскільки за договором страхування відповідальності (Закон №1961-IV) останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне.

Разом із тим, за правилами п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Ураховуючи викладене, до нового кредитора ПАТ «СК «Оранта-Січ» обов`язок подачі заяви не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування».

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач ПАТ «СК «Оранта-Січ» отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов`язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм ПАТ «СК «Оранта-Січ» може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2014 року №3-165гс14.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону N 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», яка згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ №2059437 від 26.09.2012 року застрахувала відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія ТОВ «Прайм-» ОСОБА_1 , належить стягнути на користь позивача ПАТ «СК «Оранта-Січ» в порядку регресу суму стартового відшкодування в розмірі 8253,72грн., наведені відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» заперечення проти позову є необґрунтованими з наведених вище підстав.

З пояснень відповідача ОСОБА_1 вбачається, що шкоду в результаті ДТП він заподіяв під час керування транспортним засобом, який перебував в користуванні ТОВ «Прайм-» згідно довіреності від 01.10.2012 року, посвідченої Пилипенко О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі №903, з яким відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових стосунках.

Відповідач ОСОБА_1 в якості доказів свого перебування у трудових відносин з ТОВ «Прайм-» на час вчинення 13.10.2012 року ДТП надав до суду наступні документи: копію своєї трудової книжки серії НОМЕР_5 , в якій міститься напис №38 від 10.10.2012 року про прийняття в ТОВ «Прайм-» водієм транспортного засобу категорії «Д», а також записі №39 від 24.02.2014 року про звільнення за ст.38 КЗпП; довідку про отримані доходи, в якій зазначено,що він працював водієм ТОВ «Прайм-» в жовтні 2012 року та отримував зарплатню; копію ліцензійної картки серії НОМЕР_6 ТОВ «Прайм-» на т/з «Меrсеdеs-Benz» р/н НОМЕР_1 , дозволений вид робіт згідно ліцензії: внутрішні перевезення пасажирів автобусами; копію Паспорту міського маршруту загального користування АДРЕСА_1 72 АДРЕСА_6 , перевізник ТОВ «Прайм-», з якого вбачається, що маршрут руху маршрутного таксі проходить через вулицю Товариську в м.Запоріжжя, де сталася ДТП. Оскільки надані відповідачем ОСОБА_1 документи мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи, суд визнає їх належними та допустимими доказами на доведення факту перебування відповідача ОСОБА_1 в трудових відносин з ТОВ «Прайм-» на час вчинення 13.10.2012 року ДТП.

Крім того, з інформації Управління з питань транспортного забезпечення та зв`язку Запорізької міської ради від 31.01.2015 №00124/08 вбачається, що маршрут № НОМЕР_7 обслуговував перевізник ТОВ «Прайм-» відповідно до договору від 09.09.2008 року №25 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусному маршруті загального користування, договір був розірваний 31.05.2013.

Таким чином, судом встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Прайм-», працюючи водієм транспортного засобу категорії «Д».

Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону N 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Разом з тим, відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства.

З наведених положень цивільного законодавства і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що відповідальність за шкоду, заподіяну працівником, несе юридична особа як власник джерела підвищеної небезпеки і як особа, з якою працівник, з чиєї вини сталася шкода, перебуває у трудових відносинах, яка вправі покласти на винну у спричиненні шкоди особу відповідальність в порядку регресу.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що за встановлених обставин відповідач ОСОБА_1 не є особою, до якої страховик має пред`явити вимоги про стягнення страхового відшкодування (франшизи).

Оскільки в силу ст.33 ЦПК України право вибору відповідача належить виключно позивачеві, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «СК «Оранта-Січ» про стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування в порядку регресув сумі 1000грн. (франшизи).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене, з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» на користь ПАТ «СК «Оранта-Січ» підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 243,6грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 512, 514, 979, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3, 5, 9, 12, 22, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 57, 81, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп»» на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ»» в порядку регресу грошові кошти в сумі 8253 (вісім тисяч двісті п`ятдесят три)грн. 72коп.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ»» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресув сумі 1000грн. відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп»» на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ»» понесені судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три)грн. 60коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: