Справа №339/140/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Бойко Н.З.

за участю представників позивача ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_7 міська рада про усунення перешкод у користуванні спільним заїздом,-

встановив:

ОСОБА_6, звернувшись в суд із вказаним позовом, свої вимоги обгрунтовувала тим, що за її зверненням рішенням ОСОБА_7 міської ради в березні 1998року вирішено залишити заїзд до її будинку в м.Болехові по вул.Купчинського, 14 в спільному користуванні згідно плану ОБТІ від 1954року, а наступним рішенням визначено, що розмір проїзду по ширині становить 3 метри.

Проте відповідач ОСОБА_8, присадибна ділянка якого межує із цим заїздом, вирішив поступово захопити цей заїзд шляхом встановлення огорож та насадження дерев близько до межі ( в той час, як згідно норм дерева слід висаджувати не ближче 4 метрів).

Крім того, ширина проїзду згідно обмірів станом на липень 2014 року становила на початку земельної ділянки 3.80 м., а в кінці-3.70 м. Відповідачем встановлено за допомогою залізних кілків межі земельної ділянки таким чином, що при винесенні ПП «Геобудінформ» меж спільного заїзду вбачається, що його ширина становить 3.26 м. на початку проїзду та 2.86 м. на кінці., а в місцях розміщення кілків 2,20 м., 2.12 м, 2,35 м відповідно. В акті, складеному комісією ОСОБА_7 міської ради, вказано, що ширина заїзду має становити 3-3,5 м., а ширина наявного проїзду є меншою, що призводить до незручностей для ОСОБА_6

Зокрема, позивач вказує, що вона позбавлена права перевозити великогабаритні речі, здійснити завершення будівництва власного будинку.

Посилаючись на те, що відповідач самостійно не хоче усунути перешкоди у користуванні спільним заїздом, а ОСОБА_7 міська рада, як власник спільного проїзду, який відноситься до земель комунальної власності, не спроможна врегулювати конфлікт, просить зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом по вулиці Купчинського до її будинковолодіння, передбачивши проїзд завширшки 3,5 м. на відстані не ближче 6 м. від стін шляхом знесення межових знаків на проїжджій частині та рослинного насадження - горіха.

Ухвалами суду до участі в справі залучено ОСОБА_9 та ОСОБА_5, як третіх осіб на стороні відповідача , в подальшому за згодою представника позивача змінено їх процесуальне становище та третьої особи ОСОБА_7 міської ради та залучено до участі в справі в якості співвідповідачів( т.1 а.с.132,196 ).

Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги і в остаточній редакції (т.1 а.с.207-210) з врахуванням клопотань (т.1 а.с.249), просила суд зобовязати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_9 ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні нею спільним проїздом по вул.Купчинського в м.Болехів до будинковолодіння №14, зокрема :

- ОСОБА_3 - шляхом знесення трьох межових знаків (стовпів) на проїжджій частині дороги та горіха, посадженого близько до межі, який слід пересадити на встановлену нормами ДБН відстань 4 м. від дороги.

- ОСОБА_9 та ОСОБА_5Ю, - шляхом знесення по одному межовому знаку (стовпі) на спільному проїзді (дорозі) по вул. Купчинського в м.Болехові, які унеможливлюють проїзд до її будинковолодіння.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з наведених підстав та додатково пояснив, що його мати (позивачка) позбавлена права користуватися єдиним заїздом до свого будинку через те, що відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на проїжджій частині забили стовпчики у вигляді металевих кілків, а ОСОБА_3 з порушенням нормів ДБН посадив дерево (горіх) на належній йому земельній ділянці. Дерево на даний час не чинить перешкоди, оскільки зрізане, але в майбутньому розростеться та заважатиме проїзду. Вздовж дороги є канава, шириною 0,8 м. і глибиною 0,5 м., яка існує давно.

Відповідач ОСОБА_3, заперечуючи доводам позивача, вказував на те, що він в 2010 році став власником земельної ділянки по вул.Старобанській, 5, в м.Болехові для ведення особистого господарства. Згідно листа голови ОСОБА_7 міської ради звернувся до проектної ліцензованої організації для встановлення меж в натурі. ТЗОВ НВФ «Дока» разом із представником міської ради в 2014 році встановлені межі на двох точках спільної межі між його земельною ділянкою та спірним проїздом. Цим фактом встановлено, що ширина проїзду становить на початку 3.43 м., посередині 3.15 м. і в кінці 3,20 м. при необхідній ширині 3 м., визначеній згідно рішення міської ради в 1998 році. Проїзд він не захоплював, металеві кілки виставлено у відповідності до державного акту вздовж межі земельної ділянки, яку йому винесено в натурі підприємством «Дока». На віддалі 1.5 м. від дороги на своїй земельній ділянці він висадив молоде дерево-горіх, висота якого біля 1м. і йому не зрозуміло яким чином це дерево в майбутньому перешкоджатиме проїзду.

А його представник додатково пояснив, що на даний час дерево зрізане, на підтвердження чого долучив фотознімки.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішення ОСОБА_7 міської ради від 28.09.1998 року, яким встановлено ширину проїзду спільного користування по вул. Купчинського до присадибної ділянки ОСОБА_6 три метри , є чинним і ніким не оспорене. Комісією міської ради проведено обстеження земельної ділянки - спірного проїзду та встановлено, що ширина проїзду на початку дороги становить 3.5 м., в окремих місцях 3 м., 3.2 м., що відповідає вказаному рішенню. Таке зменшення проїзду сталося за рахунок встановленої канави. На початку проїзду висаджене молоде дерево горіх на відстані 1.5 м. від дороги і на даний час не заважає проїзду.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 позовних вимог не визнали та будучи допитані як свідки пояснили, що вони є власниками земельних ділянок, які межуть з спірним проїздом. Раніше дороги не було, а існувала стежка. Вздовж дороги (спільного заїзду)є канава, яку невідомо хто викопав, перешкод в користуванні заїздом не існує. В письмових запереченнях вказують на те, що при виготовленні ними державних актів на землю, спеціалістами землевпорядниками встановлені межові знаки у вигляді металевих труб . Із акту-прийому передачі межових знаків на зберігання від 17.07.2015 року та схеми прив'язки, виконаних ПП «Габр-Л», видно, що ширина проїзду становить більше 3 метрів, що відповідає вимогам рішення ОСОБА_7 міської ради від 23.09.1998 року про визначення ширини під"їздної дороги - 3 метри. Про це також свідчить і акт, складений від 20.08.2015 року, в якому вказано, що ОСОБА_10, який має господарство навпроти земельної ділянки ОСОБА_3, можливо, збільшив межі своєї ділянки за рахунок цього проїзду. Посилаючись на те, що позивач не надала доказів того, що ширина проїзду навпроти їх земельних ділянок становить менше 3 метри та доказів того, що вони чинять перешкоди у користуванні цим проїздом ( виставили шлагбаум, перекопали чи ін. ), а свідок ОСОБА_11 підтвердила , що позивач безперешкодно користується проїздом і в даний час, просили відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що з вулиці Купчинської є заїзд до будинку ОСОБА_6О, і цим заїздом вона користується. Про те чи чиняться позивачу перешкоди в користуванні заїздом їй невідомо.

Судовий експерт ОСОБА_12 пояснив, що 25.05.2016 року експертами проведений огляд та обміри об"єктів дослідження в присутності сторін. При проведенні експертизи він досліджував питання щодо порядку користування земельними ділянками, в тому числі заїзду, а дослідженням з питань землеустрою займався експерт ОСОБА_13

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, експерта, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов в уточненій редакції не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і вибирає особисто спосіб захисту визначений зазначеною статтею.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка вибрала спосіб захисту свого порушеного права на власний розсуд, звернувшись до суду з вимогами про усунення перешкод в користуванні спільним заїздом, в яких вказувала, що відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 чинять перешкоди в користуванні спірним заїздом до її будинковолодіння в м.Болехові по вул. Купчинського,14, встановивши межові знаки (стовпи) на заїзді. А відповідач ОСОБА_8 посадив горіх на власній земельній ділянці з порушенням норм ДБН.

Встановлено, що за зверненням позивачки ОСОБА_6 рішенням сесії ОСОБА_7 міської ради від 23 вересня 1998року вирішено встановити проїзд спільного користування з вулиці Купчинської до присадибних ділянок з правого боку ОСОБА_6, ОСОБА_14 та земельними ділянками гр. ОСОБА_3, ОСОБА_15 та ін. з лівого боку шириною три метри ( том.1 а.с.9), правомірність прийнятого рішення ніким, в тому числі і позивачем не оспорювалась.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка, на якій облаштовувався проїзд, який і є предметом спору, не передавалась у власність або у спільне користування сторін відповідно до діючого законодавства, що свідчить проте , що зазначена земельна ділянка належить на праві комунальної власності ОСОБА_7 міській раді і знаходиться у загальному користуванні громади міста.

Як визначено статтею 83, частинами 1 і 3 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Встановлено, що по довжині вказаного спільного заїзду розміщені земельні ділянки (по вулиці Старобанській ), цільове призначення яких ведення особистого селянського господарства, власниками яких згідно Державних актів є відповідачі, зокрема:

- ОСОБА_3, площею 0,2953 га в м.Болехові, Державний акт виданий 28 травня 2010року ( т.1 а.с.52).

- ОСОБА_5, площею 0,0761га , Державний акт від 28.05.2010 року ( т.2 а.с.55).

- ОСОБА_9, площею 0,0778 га , Державний акт від 28.05.2010 року (т.2 а.с.54).

Між ОСОБА_3 та позивачкою виник спір стосовно використання нею земельної ділянки ОСОБА_3 для заїзду до будинковолодіння ОСОБА_16 та належної їй на праві власності земельної ділянки в м.Болехові по вул. Купчинського,14.

Тому 18.03.2014 року ОСОБА_3 з приводу встановлення розміру заїзду до будинку ОСОБА_16 звернувся до виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради та отримав відповідь, в якій зазначено, що ширина заїзду спільного користування з вулиці Купчинського визначена рішенням ОСОБА_7 міської ради від 23.09.1998 року шириною 3 метри та рекомендовано звернутися до проектної ліцензованої організації для встановлення та відновлення меж в натурі ( т.1 а.с.54).

З цією метою ОСОБА_3 звернувся до ТзОВ НВФ «Дока», де працівником цієї установи та спеціалістом із землевпорядкування ОСОБА_7 міської ради проведено відновлення в натурі меж земельної ділянки за адресою м.Болехів, вул. Старобанська, про що складено відповідний акт від 04 вересня 2014 року ( т. 1 а.с.53).

Як ствердив ОСОБА_3, по цих межових знаках він встановив три металічні труби, тобто ці труби встановлені ним вздовж межі земельної ділянки, яку йому відведено в натурі ТЗОВ НВФ «Дока».

В такому ж поряду встановили по одній металічній трубі і відповідачі ОСОБА_5Ю, та ОСОБА_9

Із актів прийому межових знаків від 17.07.2015 року та схеми прив'язки межових знаків, видно, що спірний проїзд по межі земельних ділянок становить: біля межі ОСОБА_3 - 3,36 м., а в кінці межі 3,37 м.; біля межі ОСОБА_9Ю, - 3,37 м., а біля межі ОСОБА_5 3 м. Таким чином, ширина проїзду по всій довжині становить більше 3 метрів, що відповідає вимогам рішення ОСОБА_7 міської ради від 23.09.1998 року (т.1 а.с.160).

Однак позивач, вважає, що відповідачі, встановивши металічні труби, захопили частину заїзду, що призвело до зменшення його розміру і таким чином чинять перешкоди в користуванні заїздом.

Для перевірки таких тверджень позивача в процесі розгляду справи відповідачем ОСОБА_7 міською радою, як власником спільного проїзду, були здійснені обміри спірного заїзду, рузультати якого відображені в акті від 20.08.2015 року. В акті зазначено, що комісія ОСОБА_7 міської ради провела обстеження спірного проїзду, який встановлено відповідно до рішення ОСОБА_7 міської ради від 28.09.1998 року та згідно матеріалів ОБТІ ( відповідного плану) за 1954 рік.

Співвставивши фактичні обміри зображені на план-схемі проїзду, що є додатком до акту та плану з матеріалів Івано-Франківського ОБТІ 1954 року комісія встановила, що ширина проїзду спільного користування з вул.Купчинського відповідає проїзду встановленого рішенням ОСОБА_7 міської ради від 28.09.1998 року. Водовідну канаву, яка входить в ширину даного проїзду необхідно засипати, а водовідведення влаштувати за рахунок земельних ділянок громадян ( т.1 а.с.214,215).

Окрім того, з метою з"ясування обставин справи, зокрема, факту накладення земельних ділянок, наданих у власність ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на земельну ділянку, що служить спільним проїздом до будинковолодіння позивача в м.Болехові по вул. Купчинського, за клопотанням позивача проведено земельно-технічну експертизу ( т.2 а.с.14-15).

Однак за висновком експертизи №3786/1584-1589 від 19.09.2016 року встановити чи має місце порушення умов землекористування, зокрема, порушення меж та накладення земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відповідно до їх правовстановлюючих документів на спільний проїзд не надається можливим.

Зокрема, експерт зазначив, що станом на дату проведення огляду на місці знаходження земельних ділянок встановлено, що межові знаки (огорожі чи ін.) на земельних ділянках відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відсутні (фототаблиці №1 в додатку), що не дає можливості встановити місце розташування, конфігурацію та розміри даних земельних ділянок. А тому встановити чи має місце порушення умов землекористування, зокрема, порушення меж та накладення земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відповідно до правовстановлюючих документів на спільний проїзд (дорогу) до будинковолодіння позивача ОСОБА_6 в м.Болехові по вул. Купчинського,14 за відсутності винесених знаків в натуру, не надається можливим. (т.2 а.с.43-47).

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що оскільки позивачка є власником будинковолодіння по вул. Купчинського, то відповідно до ст. 391 ЦК України вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Проте, позивачкою в порушенні вимог ст. 60 ЦПК України не доведено факту об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні нею своїх правомочностей щодо користування спільним проїздом до свого будинковолодіння, зокрема не встановлено, яким чином відповідачі порушили її право. Оскільки право власності, як абсолютне право, має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Наведені вище в сукупності фактичні обставини, встановлені судом, свідчать про те, що: ширина спірного проїзду відповідає розмірам, визначеним рішенням ОСОБА_7 міської ради від 28.09.1998 року , яке є чинним і ніким не скасованим ; факт накладення земельних ділянок, що є у власності ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на спірний проїзд не доведений ; а позивачка безперешкодно користується вказаним проїздом, про що підтвердив і свідок ОСОБА_11 , опитаний за клопотанням її представника.

А тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_16 до ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_5Ю про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом шляхом знесення межових знаків.

Позивач, звертаючись до суду, просить зобов"язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом до будинковолодіння шляхом знесення горіха, посадженого близько до межі, який слід пересадити на встановлену норму ДБН відстань 4 м. від дороги.

При цьому, обгрунтованість таких доводів представник позивач пов"язував з актом від 09.12.2014 року, який складений комісією міської ради за його зверненням.

В акті, зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 висадив з порушенням ДБН та Правил благоустрою територій м.Болехова зелене насадження (горіх) на самому повороті на віддалі не більше 1.5 м від металічного стовпчика, що в майбутньому перешкоджатиме рух траспорту по вул. Купчинського (т.1 а.с. 24).

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Стаття 105 ЗК України передбачає, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Отже позивач, як землекористувач спільного проїзду, для припинення проникнення впливу дерев сусідньої земельної ділянки має право відрізати як корені дерев, так і гілок, якщо вони перешкоджають йому у користуванні спільним заїздом. достатньо повноважень наданих законом .

Знесення дерева горіха ( як на тому настоює позивач в уточнених позовних вимогах на а.с.210 т.1), тобто вимоги про ліквідацію дереав можуть пред'являтися у разі їх знаходження на спільній межі і лише в тому випадку, якщо вони не є межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками, про що зазначено в ст. 109 ЗК .

В інших випадках застосовуються вимоги ст. 105 ЗК України .

В судовому засідання представник позивача пояснював, що дерево на даний час не чинить перешкоди, оскільки зрізане, але стверджував, що майбутньому розростеться та його гілля заважатимуть проїзду.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення.

Позивачкою не доведено і з наявних у справі матеріалів не вбачається, що знаходження горіха на земельній ділянці ОСОБА_3 будь-яким чином порушує її право на користування проїздом.

Позовні вимоги щодо захисту права, яке можливо може бути порушене в майбутньому ( на чому наголошувавав представник позивача та вбачається із акту від 09.12.2014року) і щодо якого невідомо, чи буде порушене таке право- не можуть бути задоволені судом.

Окрім того, відповідач ОСОБА_3 зрізав дерево, що підтверджується фотокартками, які його представник надав суду (т.2 а.с. 142-143) та вказаний факт не заперечив і представник позивачки - її син ОСОБА_1

А саме по собі порушення Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92**, відповідно до яких дерева слід висаджувати не ближче 4 м. до проїзду, не є доказом наявності перешкод у користуванні цим проїздом, оскільки судом не встановлено які саме перешкоди чиняться позивачу наявним на земельній ділянці відповідача посадженого ним горіхом.

Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду України у справі -№ 6-84цс14 від 03.09.2014 правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Оскільки судом встановлено, що право позивачки, за захистом якого вона звернулася до суду, не порушено, то є всі підстави відмовити їй у задоволення позовних вимог.

На підставі ст.103, 105 ЗК України, ст. 391 ЦК України, керуючись ст. 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В позові (в уточненій редакції ) ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7 міської ради про усунення перешкод в користуванні спільним заїздом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.