АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9618/15 Справа № 199/3929/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Пономарь З.М.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Крім нього, у вказаній квартирі також зареєстрована його дружина ОСОБА_2, яка з серпня 2013 року і по теперішній час не проживає за місцем реєстрації та не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає. У звязку з чим, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено (а.с.30).

Визнано ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житлом - квартирою № 122 в будинку № 12 по вул. Донецьке шосе в м. Дніпропетровську.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду (а.с.108-109).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суду з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення, дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_3 з огляду на те, що ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України втратила право користування спірним житлом.

Проте з такими висновками суду погодитися не можливо.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2005 року. На підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2004 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_2, в якій зареєстрована його дружина ОСОБА_2

Аналізуючи докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Зі змісту розяснень у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року вбачається, що у справах про визнання наймача або членів його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщення, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Разом з тим суд, вирішуючи спір, не з'ясував всіх обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, не взяв до уваги та не дослідив належним чином чи мала доступ ОСОБА_2 до житла, не зясував дійсного періоду її відсутності у спірній квартирі, не визначився з причинами такої відсутності, не перевірив, чи не була відсутність відповідача у квартирі викликана неправомірними діями позивача, тому дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Тим самим, суд допустив однобічність у розгляді справи та не надав оцінки доказам у відповідності до вимог положень ст.ст. 212-214 ЦПК України.

Зокрема, судом не взято до уваги та не дано належної оцінки тому, що сторони по теперішній час перебувають у шлюбі, мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, крім того надані позивачем акти про не проживання у спірній квартирі вказують лише на той факт, що відповідач не проживає у квартирі, але підстав її відсутності не визначають.

В суді апеляційної інстанції відповідач зазначила, що дійсно не проживає в квартирі, що належить позивачу на праві власності з поважних причин починаючи з 01 червня 2014 року, про що свідчать неодноразові її звернення до Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (а.с.45-48), та підтверджують, що між сторонами існує спір щодо користування житлом, відповідач не втратила інтересу до нього, проте має перешкоди у користуванні ним.

Разом з тим ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом у травні 2015рорку, тобто без дотримання передбаченого диспозицією ст. 405 ЦК України строку понад один рік, після якого у разі відсутності без поважних причин за місцем реєстрації член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, а тому колегія суддів вважає, що заявлений позов є передчасним, і задоволенню не підлягає саме з цих підстав.

У звязку із викладеним та неповнотою зясування обставин у справі, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, заочне рішення суду від 18 червня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не приймає до уваги вимоги апеляційної скарги про визнання ОСОБА_2 такою, що має право користування вказаним житловим приміщенням та зобов»язання третьої особи поновити її реєстрацію за вказаною адресою, оскільки вони не були предметом розгляду спору у суді першої інстанції.

На підставі ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов»язані з оплатою судового збору та з публікацією в персі оголошення про виклик позивача у розмірі 568,40 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 568,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5

ОСОБА_6