У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів:Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: виконавчий комітет Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради і виконавчий комітет Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 про поділ спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на: 3/16 частин квартири АДРЕСА_1, що складається з приміщень у житловому будинку літ. А-7: поз. 1-коридор (15,0 кв.м.), поз. 2-кладова (2,7 кв.м.), поз. 3-житлова (34,4кв.м.), поз. 4-туалет (2,1кв.м.), поз. 5-кладова (1,6 кв.м.), поз.6-житлова (18,9 кв.м.), поз. 7-житлова (20,5 кв.м.), поз. 8-кладова (2,4кв.м.), поз. 9-ванна (8,7 кв.м.), поз.10-кладова (5,2 кв.м.), загальною площею по квартирі №39 - 111,5 кв.м., житлової площі 73,8 кв.м.; Ѕ частину автомобіля «Ніссан мікра», державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2004, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Визнати за ОСОБА_6, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 9/16 частин квартири АДРЕСА_1, що складається з: приміщень у житловому будинку А-7: поз. 1-коридор (15,0кв.м.), поз. 2-кладова (2,7 кв.м.), поз. 3-житлова (34,4кв.м.), поз. 4-туалет (2,1кв.м.), поз. 5-кладова (1,6 кв.м.), поз. 6-житлова (18,9 кв.м.), поз. 7-житлова (20,5 кв.м.), поз. 8-кладова (2,4кв.м.), поз. 9-ванна (8,7 кв.м.), поз. 10-кладова (5,2 кв.м.), загальною площею по квартирі №39 - 111,5 кв.м., житлової площі 73,8 кв.м. Визнати за ОСОБА_7, в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на Ѕ частину автомобіля «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_2, рік випуску 2005 року; корпоративні права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Дром Лтд», вартість якої складає 110 000 грн. та корпоративні права у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Протекс-П», вартість якої 15 000 грн.

Позов мотивовано тим, що з 12 серпня 2000 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на наступне майно: ѕ частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 606 000 грн., яка була набута за договором дарування від 20 листопада 2002 року та належала на праві спільної часткової власності їй та ОСОБА_9; Ѕ частина автомобіля «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_2, рік випуску 2005 року, вартістю 75 750 грн., який належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та їй; Ѕ частина квартири АДРЕСА_2, набутої на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2000 року на 52/100 частини цієї квартири та за договором купівлі-продажу від 1 березня 2001 року на 48/100 частин квартири, загальною вартістю 404 000 грн.; Ѕ частина автомобіля «Ніссан мікра», державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2004, вартістю 30 300 грн., який належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та їй; корпоративні права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Дром Лтд» та у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Протекс-П».

Спадкоємцями першої черги за законом є: позивач, малолітній син померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати та батько померлого ОСОБА_10, ОСОБА_7

ОСОБА_10 відмовилася від спадщини на користь малолітнього онука ОСОБА_6

Разом з тим, між позивачем, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, та ОСОБА_7 існує спір з приводу розміру частки кожного у спадковому майні, у зв'язку із чим, вона звернулася до суду з відповідним позовом.

У лютому 2011 року ОСОБА_7 подав зустрічний позов, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті сина, право власності на: 3/16 частини квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину автомобіля «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_2, рік випуску 2005 року. Не заперечував виділити ОСОБА_5 Ѕ частину автомобіля «Ніссан мікра», державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2004 року; корпоративні права на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Дром Лтд» у розмірі 100%; корпоративні права у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Протекс-П» у розмірі 100%. Також на заперечував виділити ОСОБА_6 9/16 частин квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року первісний позов задоволено частково та зустрічний позов задоволено частково. Спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після ОСОБА_9, поділено між спадкоємцями, виділено ОСОБА_5 і ОСОБА_7, кожному окремо, по ј частці та ОСОБА_6 Ѕ частку: присуджено в натурі ОСОБА_5 на праві приватної власності автомобіль марки «Ніссан», 2004 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_1. Присуджено в натурі ОСОБА_7 на праві приватної власності автомобіль марки «Субару», 2005 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_4. Присуджено в натурі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на праві спільної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 73,8 мІ, визначивши їх частки розміром ј і ѕ, відповідно. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_7, за кожним окремо, по ј частці і за ОСОБА_6 право на Ѕ частку корпоративних прав з частки статутного капіталу ТОВ «Дром Лтд» і з частки статутного капіталу ТОВ «Протекс-П», що належать до складу спадщини після ОСОБА_9 В задоволенні іншої частини первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено. Заборонено будь-кому від імені ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належної йому ѕ частки у праві спільної власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 73,8 мІ до досягнення ОСОБА_6 повноліття дев'ятого квітня 2021 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року рішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Представник позивача за первісним позовом, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи первісний та зустрічний позови, посилаючись на ст.ст. 1278,1279 ЦК України, дійшов висновку про можливість поділу спадщини між спадкоємцями до оформлення ними права на спадщину та поділив спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після ОСОБА_9, виділивши ОСОБА_5 і ОСОБА_7, кожному окремо, по 1/4 частці та ОСОБА_6 Ѕ частку такої.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, апеляційний суд виходив з того, що відмов у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом не видавалось, тому права сторін, як спадкоємців не порушені, а заявлені ними вимоги є передчасними. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з 12 серпня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

За життя ОСОБА_9 набув корпоративні права учасника ТОВ «Протекс-П» з часткою 15 000 грн. у статутному капіталі розміром 508 000 грн., а також ТОВ «Дром Лтд» з часткою 110 000 грн. у статутному капіталі розміром 2 000 000 грн., що вбачається з витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно умов інвестиційного контракту від 18 квітня 2001 року ОСОБА_7 в м. Дніпропетровську придбав у жилому будинку під літ. «А-7» поАДРЕСА_1, загальною площею 111,5 кв.м і жилою площею 73,8 кв.м, про що виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради на підставі рішення № 825 від 19 квітня 2002 року видав 6 вересня 2002 року свідоцтво про право власності.

20 листопада 2002 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. посвідчив укладений цього ж дня ОСОБА_7 договір з ОСОБА_9 і ОСОБА_5, на умовах якого квартиру АДРЕСА_1, з інвентаризаційною вартістю 108 937,57 грн. відповідач передав у дар подружжю на праві спільної власності, визначивши кожному з них частки ѕ і ј у спільному майні відповідно.

За ОСОБА_5 зареєстровано автомобіль «Ніссан мікра», державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2004, що набуто нею сумісно з ОСОБА_9 за час їх перебуванні у шлюбі в жовтні 2004 року.

Під час перебування у шлюбі в квітні 2005 року ОСОБА_9 придбав сумісно з ОСОБА_5 у спільну власність автомобіль «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_2, рік випуску 2005 року, який на праві керування був переданий у фактичне володіння ОСОБА_7

За життя ОСОБА_9 заповіту не склав.

Спадкоємцями першої черги за законом є: дружина померлого ОСОБА_5, малолітній син померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати та батько померлого ОСОБА_10, ОСОБА_7

ОСОБА_5 і ОСОБА_7 прийняли спадщину способом передбаченим ст. 1269 ЦК України, звернувшись з відповідною заявою до першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину малолітній ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_5 від її прийняття не відмовилась.

ОСОБА_10 відмовилася від прийняття спадщини на користь малолітнього ОСОБА_6, який на час відкриття спадщини постійно проживав в місці її відкриття і продовжував проживати з матір'ю.

Із наведеного вбачається, що сторони у встановлений законодавством строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте на момент ухвалення рішення свідоцтва про право на спадщину не отримали.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ст. 1278 ЦК України).

З аналізу вказаної статті вбачається, що коли частки не визначені, законодавець застосовує принцип рівності часток всіх спадкоємців у спадщині. Вже після визначення рівного розміру часток кожного спадкоємця кожен з них має право на виділ його частки у натурі. Такий виділ може бути здійснений спадкоємцями за взаємною згодою, шляхом укладення договору або (у разі наявності спору) в судовому порядку. Якщо між ними не досягнуто згоди, то виділ чи поділ спадкового майна відбувається за рішенням суду з урахуванням правил ЦК України про право спільної власності (глава 26 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Положеннями ст. ст. 364, 367 ЦК Українипередбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Відповідно до змісту ст. ст. 364, 1278 ЦК Україниспадкоємець має право на виділ частки зі спадкового майна пропорційно частці, яка йому належить як спадкоємцю.

Апеляційним судом, відповідно до меж позовів, в залежності від часу надбання майна та його правового статусу не встановлювались обставини щодо обсягу спадкового майна та належних сторонам часток у спадковому майні, які мають бути визначені свідоцтвом про право на спадщину або рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції, в порушення вимог п. 4 ст. 10 ЦПК України не уточнив, чи не виник у даному випадку фактично спір щодо виділу спадкового майна в натурі відповідно до вимог ч. 2 ст. 1279 ЦК Українита поділу спадкового майна між спадкоємцями, які прийняли спадщину, але один з яких ухиляється від виконання обов'язку передбаченого ст. 1297 ЦК Українищодо отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Посилаючись на п.23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, та на відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтв на право на спадщину, апеляційний суд відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів, не надавши оцінки тому факту, що ОСОБА_5 пред'явлено позов про поділ спадкового майна, виходячи з наявності у неї, як у співвласника квартири та автомобілів, переважного права на виділ в натурі зазначеного спадкового майна, при тому, що між нею та іншим спадкоємцем не досягнуто згоди щодо запропонованого поділу, що зокрема підтверджується матеріалами спадкової справи.

Апеляційним судом не враховано, що у даному випадку позивачем ставилось питання не про вирішення вимог про визнання права на спадщину, про що йдеться у зазначеному пункті 23 постанови пленуму Верховного Суду України, а спір виник з підстав наявності у ОСОБА_5 переважного права на виділ їй та її синові конкретно визначеного спадкового майна, що, за відсутності згоди на поділ якого з боку ОСОБА_5, унеможливлює отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину в порядку ч.2 ст.1279 ЦК України.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Свої висновки належним чином не мотивував.

Суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надав мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вказане вище свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 рокускасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
суддіВ.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська