Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/3530/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Провадження № 22-ц/778/2505/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи було уточнено.

В обґрунтування позову ПАТ «УкрСиббанк» зазначало, що 25.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 100 000 доларів США. Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24 липня 2028 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,00 % річних.

Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а ОСОБА_3 всупереч умов кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до умов кредитного договору за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Станом на 07.10.2014 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 липня 2008 року становить 175 166,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 2 271 255,05 грн., з яких:

- 93 749,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 1 215 578,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом;

- 67 353,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 873 321,59 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом;

- 3 889,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 50 434,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 10 174,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 131 919,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 25.07.2008 року між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 25.07.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано: чотирьохкімнатну квартиру № 19, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 100, загальною площею 93.2 кв.м. та житловою площею 70.98 кв.м., яка є власністю іпотекодавців на підставі Свідоцтва № 100 про право власності, виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя 12.03.2003р., зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 02.06.2003р. у реєстровій книзі № 30, номер запису 36177 та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 25.07.2008р. за реєстровим № 6026, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25.07.2008 року за № 3042921.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 25 липня 2008 року в розмірі 175 166,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 2 271 255,05 грн., з яких: 93 749,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 1 215 578,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 67 353,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 873 321,59 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 3 889,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 50 434,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 10 174,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 131 919,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 25 липня 2008 року в розмірі 175 166,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 2 271 255,05 грн., з яких: 93 749,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 1 215 578,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 67 353,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 873 321,59 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 3 889,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 50 434,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 10 174,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 131 919,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру № 19, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 100, загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 70,98 кв.м., яка є власністю іпотекодавців на підставі Свідоцтва № 100 про право власності, виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя 12.03.2003р., зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 02.06.2003р. у реєстровій книзі № 30, номер запису 36177 та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 25.07.2008р. за реєстровим № 6026, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25.07.2008 року за № 3042921, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 25 липня 2008 року в розмірі 175 166,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 2 271 255,05 грн., з яких: 93 749,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 1 215 578,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 67 353,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 873 321,59 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 3 889,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 50 434,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 10 174,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 131 919,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення за предмет іпотеки, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення суду відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не оскаржено.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше на встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ст. 546 ЦК Українивиконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України „Про заставу у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 100 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Позичальник зобовязаний повернути кредит не пізніше 24 липня 2028 року. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти (а.с. 8-14, 15-20).

Згідно п. 2.1 кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за цим договором є застава нерухомості, а саме, чотирьохкімнатної квартири загальною площею 93,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

У зв'язку з неналежним невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, станом на 07.10.2014 року виникла заборгованість у сумі 175 166,08 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 271 255,05 грн., з яких:

- 93 749,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 1 215 578,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом;

- 67 353,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 873 321,59 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом;

- 3 889,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 50 434,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 10 174,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2014 року становить 131 919,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с. 129-133).

25.07.2008 року між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано чотирьохкімнатну квартиру № 19, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 100, яка є власністю іпотекодавців на підставі: Свідоцтва № 100 про право власності, виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя 12.03.2003р., зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 02.06.2003р. у реєстровій книзі № 30, номер запису 36177 та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 25.07.2008р. за реєстровим № 6026, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25.07.2008 року за № 3042921 (а.с. 21-24).

За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 1 139 632 грн. (п. 1.3 договору іпотеки).

У разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 4.1 договору іпотеки).

За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду (п.п. 4.2, 4.3 договору іпотеки).

Ухвалюючи рішення суд виходив із того, що предмет іпотеки, на який просить звернути стягнення позивач, повністю відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що вказує на необхідність відмови у позові в цій частині в звязку з дією мораторію стосовно звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Як встановлено судом, передана відповідачами в іпотеку Банку чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 70.98 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, використовується як місце їх постійного проживання. Кредит отримано в іноземній валюті. Даних про те, що у власності відповідачів знаходиться інше нерухоме житлове майно матеріали справи не містять.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15 висловив правову позицію, за якою відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Також, у постанові Верховного Суду України № 6-57цс15 від 27 травня 2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Таким чином, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Отже, суд дійшов помилкового висновку про неможливість ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в період дії цього Закону, відповідно, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позову. Проте, рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Також слід зазначити, що положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду Українидійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові 6-61цс15 від 27 травня 2015 року).

Тому, вирішуючи питання визначення початкової ціни, слід виходити з того, що ціна предмету іпотеки встановлюється в самому договорі відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав не брати її до уваги, оскільки вона є умовою договору.

Проте, якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов`язана за змістом ч. 3 ст. 10, ст.ст. 11, 60 ЦПК України довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

Оскільки між сторонами по справі спору щодо оцінки предмета іпотеки під час розгляду справи не виникало, колегія суддів вважає, що слід звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початкового ціною, визначеною за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателями у договорі іпотеки від 25.07.2008 року в сумі 1 139 632 грн.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з позовом ПАТ «УкрСиббанк» сплачено 3 654 грн. судового збору (а.с. 65), за подання апеляційної скарги 1 827 грн. (а.с. 188).

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 5 481 грн. (3 654 грн. + 1 827 грн.).

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у рівних частках судовий збір по 1 370,25 грн. (5 481 грн. : 4) з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року по цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 липня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в розмірі 175 166 (сто сімдесят пять тисяч сто шістдесят шість) доларів США 08 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2014 року становить 2 271 255 (два мільйона двісті сімдесят одна тисяча двісті пятдесят пять) грн. 05 коп., з яких: 93 749 (девяносто три тисячі сімсот сорок девять) доларів США 12 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2014 року становить 1 215 578 (один мільйон двісті п'ятнадцять тисяч пятсот сімдесят вісім) грн. 75 коп. заборгованість за простроченим кредитом; 67 353 (шістдесят сім тисяч триста пятдесят три) доларів США 21 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2014 року становить 873 321 (вісімсот сімдесят три тисячі триста двадцять одна) грн. 59 коп. заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 3 889 (три тисячі вісімсот вісімдесят девять) доларів США 70 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2014 року становить 50 434 (пятдесят тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 97 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 10 174 (десять тисяч сто сімдесят чотири) долари США 05 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.10.2014 року становить 131 919 (сто тридцять одна тисяча девятсот девятнадцять) грн. 74 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 70,98 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Леніна, буд. 100 (сто), кв. 19 (девятнадцять), що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві власності на підставі: Свідоцтва № 100 про право власності, виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя 12.03.2003 року, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 02.06.2003 року у реєстровій книзі № 30, номер запису № 36177, та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 25.07.2008 року за реєстровим № 6026, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25.07.2008 року за номером 3042921, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початкового ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеною за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателями у договорі іпотеки від 25.07.2008 року в сумі 1 139 632 (один мільйон сто тридцять девять тисяч шістсот тридцять дві) грн.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року по цій справі в частині стягнення судового збору змінити, стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір по 1 370 (одна тисяча триста сімдесят) грн. 25 коп. з кожного.

В іншій частині рішення по цій справі залишити без змін.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не звертати до виконання протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав законної сили з 07.06.2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: