ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4005/15-ц
Провадження № 2/210/1830/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
Головуючого - судді Чайкіної О.В.
при секретарі Куксенко О.В.
за участю сторін не зявились
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, без фіксування звукозаписувальним технічним засобом згідно ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Домнобудівників 2, корпус 2» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Виконкому Дзержинської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивач ОСББ «Домнобудівників 2, корпус2» звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що Відповідач ОСОБА_2, разом з малолітнім сином ОСОБА_3 перебувають на реєстраційному обліку по кімнаті №832, розташованої за адресою: пл.. Домнобудівників, б.2, корп.. 2, в м. Кривий Ріг (гуртожиток) Кімната не приватизована та не є приватною власністю. Власником квартир є територіальна громада та особи, що приватизували кварти. Відповідач з моменту отримання ордеру на житлове приміщення у спірній кімнаті, оплата за комунальні послуги не виконується.Враховуючи те, що Відповідач разом з малолітнім сином,без поважних причин тривалий час, не мешкає у вищезазначеній кімнаті, позивач просить визнати її та її синатакими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти останніх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В судовому засіданні представник позивача не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи Служба у справах дітей Виконкому Дзержинської районної у місті радидо суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСББ «Домнобудівників 2, корпус2»не підлягають задоволенню.
Так, з довідки № 1125 від 31.07.2015 року, виданої ОСББ «Домнобудівників 2, корпус2», вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, гурт.2, кімн.832 (а.с.4).
Також, згідно вищевказаної довідки Відповідачі не мешкають у даній кімнаті з 01 квітня 2014 року.
Відповідно до довідки № 1126 від 31.07.2015 року, виданої ОСББ «Домнобудівників 2, корпус 2»та інформації про стан розрахункового рахунку ОСОБА_2 має заборгованість за житлово-комунальні послуги 4441,30 грн.
З поданого позивачем акту № 1138 від 07.08.2015 року, складеного ОСББ «Домнобудівників 2, корпус 2»вбачається, що ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю не мешкала в гуртожитку за вказаною адресою з моменту отримання ордеру на житло. Заборгованість за житлово - комунальні послуги зростає.
Так, позивач посилаючись на ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР просив суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою №832 гуртожитку в корпусі № 2 будинку № 2 по пл. Домнобудівників в місті Кривому Розі та зняття їх з реєстраційного обліку, так як вони понад встановлений законом термін без поважних причин не проживають в спірній кімнаті, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не зверталася, обов'язки по сплаті комунальних послуг не несе.
Обговорюючи вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в спірній кімнаті, суд виходить з норм житлового законодавства, згідно з якими це можливе лише за умови, якщо особа відсутня у жилому приміщенні понад встановлений шестимісячний строк без поважних причин в порядку ст. 71 Житлового Кодексу України, або у разі вибуття цієї особи на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті в порядку ст. 107 Житлового кодексу України.
З протоколу установчих зборів вбачається, що власником 300 кімнат є територіальна громада, з них приватизованих квартир - 20. Протокол датований 24 червня 2013 року.
Однак з вказаного протоколу не можливо встановити, які саме кімнати приватизовані.
Як судом було раніше встановлено позивач зареєстрована в спірній кімнаті з 04.04.2014 року тобто, як наголошує Позивач з моменту отримання останньою ордеру.
Так, Позивач посилається на те, що Відповідач має право на кімнату на підставі ордеру, що вказана кімната не приватизована, однак жодного підтверджуючого документу суду не надано.
Відповідно до ст. ст. 47-48 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, прямо передбачених діючим законодавством.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).
Крім того, відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло»не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме до п. 1 ст.8, дана Конвенція гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Наявність заборгованості по комунальним послугам не може слугувати підтвердженням не проживання в кімнаті відповідача.
Судом критично оцінюються наявні в матеріалах справи акти про не проживання Відповідачів у спірній кімнаті і щодо втрати ним права на користування жилим приміщенням в гуртожитку, оскільки такі акти складені формально, у них не зазначено чи перебувають особисті речі відповідача у кімнаті, не вказано, з якого джерела інформації встановлено, що останній понад півроку там не проживає.
У зв'язку з наведеним, суд вважає, що В ідповідач своїми діями жодним чином не вказала на свою відмову від наданої їй кімнаті, користується та утримує її належним чином, причини її тимчасової відсутності є поважними, таким чином доводи позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування даною кімнатою та зняття її з реєстраційного обліку у вказаній кімнаті, не знайшли свого підтвердження, а позовні вимоги є такими що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому задоволенню не підлягають.
У звязку з відмовою у задоволенні позову, суд в порядку ст. 88 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 7,10,11,59,60,215 ЦПК України,суд,-
У задоволені позову Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Домнобудівників 2, корпус 2» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Виконкому Дзержинської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О. В. Чайкіна