АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1826/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ПАТ КБ "ПриватБанк", який підтримав доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до договору № DNH4KP95570080 від 02 липня 2006 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_6 останній отримав кредит у розмірі 3213,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02 липня 2007 року.

Договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором тривалістю 10 років (п.5.5. Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»).

Станом на 04 січня 2013 рік позичальник ОСОБА_6 має заборгованість в сумі 33210,63 грн., яка складається з наступного:

- 2528,83 грн. - заборгованість за кредитом;

- 10922, 45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 17701,70 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1557,65 грн. штраф (процентна складова).

Відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобов'язання, а тому на підставі наведеного, ст.ст. 526,527,530 ЦК позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь заборгованість в розмірі 33 210,63 грн. за кредитним договором №DNH4KP95570080 від 02 липня 2006 року та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ,- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", уклавши кредитний договір № DNH4KP95570080 з відповідачем ОСОБА_6 02.07.2006 року з кінцевим терміном повернення 02.07.2007 року, тобто строком на 1 рік, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості 22.01.2013 року, тобто більше ніж через 5 років з дня кінцевого терміну погашення кредиту, тому на момент звернення до суду пропустив строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України.

Проте, з цим не можна погодитися в повному обсязі.

По справі встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору № DNH4KP95570080 від 02.07.2006 року ОСОБА_6 02 липня 2006 року отримав споживчий кредит у розмірі 3213,59 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.07.2007 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») складає між ним і банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (ар. спр.4-5; 9-16).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (ар. спр. 9 -16).

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Встановлено по справі, що в порушення умов договору і норм закону відповідач ОСОБА_6 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 04.01.2013 року має заборгованість у сумі 33 210 грн. 63 коп., яка складається з наступного:

- 2 528 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом;

- 10 922 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 17 701 грн. 70 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-1 557 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова) (ар. спр. 3).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, загальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За ч.2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. За ч. 3 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Але згідно ч.5 ст. 267 ЦК якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи встановлено, що з даним позовом до ОСОБА_6 ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в січні 2013 року (ар. спр. 2). 14 березня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки відповідач ОСОБА_6, як зазначено в рішенні, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився (ар. спр. 37 - 38).

Подана ОСОБА_6 до суду 19.08.2014 року заява про перегляд вищезазначеного рішення суду залишена ухвалою суду від 03 вересня 2014 року без задоволення (ар. спр. 45-47; 54-55).

Апеляційна скарга ОСОБА_6 на вказане вище заочне рішення суду теж була залишена без задоволення ухвалою апеляційної інстанції від 26 листопада 2014 року із залишенням в силі рішення суду (ар. спр. 91-94).

І в заяві про перегляд заочного рішення суду першої інстанції і в апеляційній скарзі на це рішення відповідач ОСОБА_6, вказуючи , що він на протязі 2011 2014 років перебував в монастирі пресвятої Богородиці селища Білка Житомирської області і тому не був обізнаний про судове засідання і рішення суду, не отримуючи повісток, що до суду позивач звернувся до нього з даним позовом після спливу 6- ти років з дня кінцевого терміну погашення кредиту за кредитним договором (02.07.2007 року), тобто за спливом всих строків звернення до суду за захистом їх прав та інтересів, за спливом строків позовної давності, які безпідставно не застосував суд (ар. спр. 45-47; 60-63).

На думку судової колегії, наведене свідчить про те, що відповідач ОСОБА_6 зробив заяву про застосування по даній справі строків позовної давності при вирішенні даного спору. Із цього виходив суд, ухвалюючи рішення, що оскаржується, яким відмовлено в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_6 в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності .

Однак, колегія вважає, що такий висновок суду не спілкується з обставинами справи.

У відповідності з ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. І, як зазначено в ч.4 ст. 631 ЦК закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») , які були додані до позовної заяви банку, як Умови , з якими був ознайомлений позичальник відповідач по справі, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлено сторонами тривалістю 10 років (ар. спр. 15). Виходячи із зазначеного, позивач і просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 33 210 грн. 63 коп., яка підрахована станом на 04 січня 2013 року (ар. спр. 2-3). Однак при цьому не було враховано , що стягнення заборгованості неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду (оскільки за ч. 2 ст. 258 ЦК України тут передбачена спеціальна позовна давність в один рік, про що вище йшлося), а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

25 травня 2015 року представник банку подав заяву про залучення до справи «вірних » Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», що діяли на момент видачі кредиту 02.07.2006 року, вказавши, що раніше до позову були додані не вірні Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», що згідно анкети - заяви складають частину кредитного договору (ар. спр. 136-144). В цих долучених пізніше Умовах відсутнє положення щодо строку позовної давності, в звязку з чим суд виходив із загального трирічного строку позовної давності, узявши ці «Умови» за основу.

В засіданні апеляційної інстанції представник позивача надав ще один екземпляр Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» («Стандарт») , які, на відміну від попередніх, належним чином затверджені, відповідають оригіналу Умов (як перевірено), які знаходяться в ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" в Черкаській області і які були в користуванні банку з березня 2006 року, тобто на час укладення кредитно заставного договору між банком і відповідачем ОСОБА_6, з яких, на думку колегії, і слід виходити.

Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлено сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Необхідно зауважити, як вбачається із заяви позичальника на ар. спр.4, він «отримав інформаційно консультативну послугу від ТОВ «Приват Кредит» у повному обсязі до отримання кредиту від ПАТ КБ "ПриватБанк"» «ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом підтверджує факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПАТ КБ "ПриватБанк", підтверджує, що отримав оригінал кредитного договору і виражає свою згоду, що ця заява разом із запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та банком кредитно заставний договір » (ар. спр. 4+ зворотній бік аркуша).

Таким чином відповідач був обізнаний про збільшений строк позовної давності щодо виконання укладеного між ним і банком кредитно заставного договору і погодився з умовами останнього в повному обсязі.

По справі встановлено, що з часу укладення кредитно заставного договору відповідач інколи деякі кошти вносив банку в погашення процентів за користування кредитними коштами і останній такий платіж був у червні 2008 року. З даного моменту і слід вираховувати строк позовної давності, так як з вказаного часу позивач був обізнаний про порушення його права щодо вчасного погашення кредиту.

Отже, предявивши до суду позов до відповідача у січні 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач діяв в межах строку позовної давності.

З наданого банком розрахунку заборгованості відповідача за кредитно заставним договором від 02.07.2006 року вбачається, що станом на 04.01.2013 року заборгованість відповідача по простроченим процентам становить 10922,45 грн., а з врахуванням строку позовної давності стягненню підлягає на користь банку з відповідача сума в 5543,2 грн.. Сума пені на 04.01.2013 року визначена в сумі 16768,81 грн., а з врахуванням строку спеціальної позовної давності стягненню підлягає з відповідача на користь банку сума 5553,29 грн. (16768,81 грн.-11215,52 грн.). Таким чином, загальна сума прострочених процентів і пені, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача в погашення заборгованості за кредитно - заставним договором від 02.07.2006 року, строк дії якого закінчився 02.07.2007 року, має дорівнювати 11096,49 грн..

Виходячи з викладеного , рішення суду підлягає до скасування як таке, що не відповідає обставинам справи.

За наявними матеріалами останньої необхідно ухвалити нове рішення, - про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України і ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача у відшкодування витрат по судовому збору 487,2 грн..

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 309; 316;317;218 ЦПК України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення (заочне) Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2015 року по даній справі скасувати .

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитно - заставним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по простроченим процентам і пені в сумі 11096,49 грн..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у відшкодування витрат по судовому збору 487,2 грн..

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :