Справа № 370/800/14-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/6392/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 02.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Сержанюка А.С.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 19 грудня 2012 року помер її батько - ОСОБА_4, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із своєю матірю ОСОБА_5

ОСОБА_5 померла 14 липня 2012 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими спорудами і будівлями за адресою: с. Гавронщина, Макарівського району Київської області, вул. Жовтнева, 24., який належав їй на праві власності.

Враховуючи, що ОСОБА_4, проживав разом з ОСОБА_5 у спадковому будинку, відповідно до ст. 1268 ЦК України, є таким що прийняв спадщину.

ОСОБА_4 не встиг оформити спадщину після смерті ОСОБА_5, в установлений законом строк, оскільки помер 19 грудня 2012 року.

Позивач зазначає, що вона не змогла подати своєчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки це повязано з обєктивними, нездоланними істотними труднощами, через психологічний стан та брак коштів, тому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2014 року позов в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, постановити нове рішенням, яким задовольнити її позов. В апеляційній скарзі зазначала, що у неї двоє малолітніх дітей, які часто хворіли, через що вона була позбавлена можливості подати своєчасно заяву до нотаріальної контори.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, 19 грудня 2012 року помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с. 6).

Мати ОСОБА_4 ОСОБА_5, померла 14 липня 2012 року (а.с. 8).

Відповідно довідки Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області від 26 березня 2014 року, ОСОБА_4 з 2002 року проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із своєю матірю ОСОБА_5 до її смерті, а після смерті ОСОБА_5 проживав один до дня свої смерті. (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими спорудами і будівлями за адресою: с. Гавронщина, Макарівського району Київської області, вул. Жовтнева, 24, який належав їй на праві власності ( а.с. 10).

Враховуючи, що ОСОБА_4, проживав разом з ОСОБА_5 у спадковому будинку, відповідно до ст. 1268 ЦК України, є таким що прийняв спадщину.

ОСОБА_4 не встиг оформити спадщину після смерті ОСОБА_5, в установлений законом строк, оскільки помер 19 грудня 2012 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України відповідач є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи, що ОСОБА_4 не встиг оформити спадщину після смерті своєї матері, його дочка ОСОБА_2 - позивач по справі, успадковує ту частину спадщини, яка б належала за законом ОСОБА_4

Заповіту на випадок смерті ОСОБА_5 не склала.

Із заявою про прийняття спадщини, після померлої ОСОБА_5, звернувся відповідач ОСОБА_3 (а.с. 16).

Позивач протягом шестимісячного строку не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки, втративши двох близьких людей - бабу та батька, знаходилася в тяжкому психологічному стані, і двоє малолітніх дітей постійно хворіли, що позбавляло її можливості займатися справами оформлення спадщини.

На її звернення до нотаріальної контори, їй було розяснено, що відповідно до ст. 1270 ЦК України нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, і необхідність звернення до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. (а.с. 15).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи позивач надала суду першої інстанції докази, що у неї двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3, які протягом листопада 2012 року - квітня 2013 року хворіли, тому не мала можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, достатнього для подання такої заяви.

Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008 року у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів, скасовуючи рішення суду першої інстанції враховує, що позивач пропустила строк подання заяви до нотаріальної контори з поважних причин - хвороба дітей, тяжкий психологічний стан після смерті двох близьких людей, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Справа судами різних інстанцій переглядалась неодноразово та ухвалою ВССУ від 07 жовтня 2015 року рішення апеляційної інстанції від 13 серпня 2014 року було скасовано та направлено на новий апеляційний розгляд.

Підставою для скасування рішення було те, що касаційна інстанція прийшла до висновку, що колегія суддів, підчас розгляду апеляційної скарги вийшла за межі позовних вимог та не зясувала після кого, ОСОБА_2 просила поновити їй строк на прийняття спадщини (після смерті батька, ОСОБА_3, чи після смерті бабусі, ОСОБА_5, як вона зазначила у своїй уточненій позовній заяві) (а.с. 40-44).

Колегія суддів перевірила зазначену обставину, (а.с. 40-44) та встановила, що уточнена позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме ч. 3 ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно ч. 3 ст. 119 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Натомість, позивачка уточнення до позову не підписала, таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати її належним (з процесуальної точки зору) уточненням позовної вимоги, внаслідок чого, слід прийти до висновку, що позивачка звернулась з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,яке було розглянуто у суді першої інстанції, будь-яких інших, позовних вимог, в матеріалах справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Гавронщинська сільська рада Макарівського району Київської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 19 грудня 2012 року ОСОБА_4 два місяці з дня набрання рішення законної сили.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: