АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6789/15-ц 22-ц/774/2501/К/15
Справа № 212/6789/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2501/К/15 Водопянов С.М.
Категорія - 26 (III) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

судді: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі: Масловій К.В.

за участі: представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Літовченко Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок виконання трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в якому просив стягнути з відповідача на свою користь, відповідно до вимог ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України, - 243000 грн. моральної шкоди, у зв'язку з отриманим позивачем професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 25 000 грн. моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 1218 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я, факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка. Судом при ухваленні рішення не враховано, що позивач працював на підприємстві відповідача лише 12 років і 3 місяці з загального стажу роботи 32 роки, не враховано, що Акт № 11 розслідування хронічного професійного захворювання від 24.03.2015 року складений не відповідачем а іншим підприємством.

Крім того, при ухваленні рішення судом неправильно стягнутий судовий збір.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно, рішення лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 03 лютого 2015 року ОСОБА_4 було встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пилотоксичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Легенева недостатність першого - другого ступеню.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання, в пункті 17 встановлено, що причиною отримання профзахворювання явилась, саме робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, під вплив хімічних речовин, а саме запиленість - повітря робочої зони - вміст вільного двоокису кремнію - до 22.7 мг/м3 при нормі 4.0 мг/м3; токсичні речовини - марганець в зварювальному аерозолі в концентраціях від 0.23 мг/м3 при ГДК 0.2 мг/м3, оксид азоту в концентрації 6.6 мгм3 при ГДК 6.0 мг/м3.

Висновком МСЭК від 01 липня 2015 року ОСОБА_4 встановлена втрата професійної працездатності на 20% - безстроково.

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.03.2015 року причиною професійного захворювання позивача є його робота, зокрема 12 років і 3 місяці, на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачеві було відомо про можливі наслідки впливу шкідливих умов праці на стан його здоров'я та добровільну працю в таких умовах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив працівника з умовами праці та попередив про їх шкідливість не звільняє відповідача від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Так, внаслідок отриманого професійного захворювання позивач час від часу змушений звертатись до лікарів, що підтверджується виписними епікризами; змінився його звичний ритм життя, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що Акт № 11 розслідування хронічного професійного захворювання від 24.03.2015 року складений не відповідачем а іншим підприємством, оскільки у вказаному акті зазначено, що однією із обставин виникнення хронічного захворювання у позивача була його робота на підприємстві відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та їх переоцінки.

Проте, на думку колегії суддів заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильності стягнутого судового збору на користь держави.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закону) від 08.07.2011р. №3674-VI, в редакції станом на 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, то судовий збір, відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, має бути стягнутий на користь держави з відповідача в розмірі 487 грн. 20 коп., тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутого судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2015 року змінити в частині розміру стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави розміру судового збору, зменшивши його з 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. до 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: