Справа № 521/8908/15-ц
Провадження №2/521/4092/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі: Варналій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено наступне.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають в шлюбі з 04 березня 1994 року.

Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гагарінському районі м. Севастополь, про що зроблено відповідний актовий запис № 134.

Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що після реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали спільно. Згодом між ними почали виникати непорозуміння через різні погляди на сімейне життя та життєві цінності. Внаслідок таких обставин між ними згасли почуття любові та потреби одне в одному. Згодом вони зрозуміли, що стали чужими, а спільне проживання для них стало обтяжливим. Останні два місяці вони проживають окремо, не спілкуються. З моменту початку окремого проживання вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують. Сторони спільного господарства не ведуть. На цей час їх сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, тому його збереження є недоцільним.

Майнових претензій у позивача до відповідача немає.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, до суду надав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, до суду надала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають в шлюбі з 04 березня 1994 року.(а.с.3).

Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гагарінському районі м. Севастополь, актовий запис № 134.

Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Тому, виходячи з викладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

У відповідності зі ст. 113 СУ України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна між сторонами немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208-209, 212-215, 217-218 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 24, 112-115 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Шлюб, укладений між позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований, згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-АП №302244, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гагарінському районі м. Севастополь, 04 березня 1994 року, актовий запис № 134, розірвати.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання ним законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Рішення після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: Н.В. Мирончук