02.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/6724/15-ц
Справа №2/205/3077/15
02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової комісії ОСОБА_1 в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 07 вересня 2015 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-3).
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 08 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.180394.004, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 000,00 грн. на споживчі потреби, строком користування три роки, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36% річних на суму залишку від кредиту.
11 січня 2014 року кредитний ліміт позичальнику було збільшено.
Позивач свої зобовязання по кредитному договору виконав в повному обсязі, - кредит надав. Однак, відповідач свої зобовязання за договором не виконав, допустивши прострочення виконання кредитних зобовязань, внаслідок чого за ним, станом на 04.08.2015 року утворилась заборгованість у сумі 5 404,33 грн., з якої: поточна заборгованість по тілу кредиту 2 627,90 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 1 159,46 грн.; поточна заборгованість по процентам 108,56 грн.; прострочена заборгованість по процентам 1 005,00 грн.; пеня 506,41 грн.
Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму заборгованості за кредитом у розмірі 5 404,33 грн. та судові витрати по справі.
В судове засідання позивач в особі свого представника діючого за довіреністю ОСОБА_4, не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував (а.с.30).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.29). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав.
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, практику Верховного Суду України.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 08 жовтня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.180394.004, відповідно до умов якого банк зобовязався встановити кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії останньому у розмірі 2 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, строком, зі сплатою комісії за обслуговування в розмірі 1,00% від суми кредиту, користування до 02 липня 2016 року, включно (а.с.5-6).
Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за ним, станом на 04.08.2015 року утворилась заборгованість у сумі 5 404,33 грн., з якої: поточна заборгованість по тілу кредиту 2 627,90 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 1 159,46 грн.; поточна заборгованість по процентам 108,56 грн.; прострочена заборгованість по процентам 1 005,00 грн.; пеня 506,41 грн. (а.с.4).
Про наявність заборгованості та необхідність її сплатити відповідача повідомлявся шляхом направлення йому вимоги від 04.08.2015 року (а.с.9).
Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» суму заборгованості за кредитним договором № № ICKGMCUI.180394.004 від 08.10.2013 року в сумі 5 404,33 грн.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно зі ст.. 88 ЦПК України, враховуючи те, що на момент звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, із відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 218,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової комісії ОСОБА_1 в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» суму заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.180394.004 від 08.10.2013 року в сумі 5 404,33 грн. (п'ять тисяч чотириста чотири грн.. 33 коп.), з якої: поточна заборгованість по тілу кредиту 2 627,90 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 1 159,46 грн.; поточна заборгованість по процентам 108,56 грн.; прострочена заборгованість по процентам 1 005,00 грн.; пеня 506,41 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Шавула