Провадження № 2/761/1979/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», про встановлення порядку користування житлом та розподіл особових рахунків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 12 грудня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», про встановлення порядку користування житлом та розподіл особових рахунків.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2001 вона разом з Відповідачем в рівних долях за договором купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1 і, що у вересні 2001 року вона з Відповідачем уклала шлюб, від якого мають двоє дітей. Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2014, шлюб з Відповідачем розірвано і, що з квітня 2011 року по листопад 2014 року Відповідач залишив спірне житло і в ньому не проживав. Вказує, що разом з дітьми вона займала кімнату площею 14,8 кв.м. та 10,2 кв.м., інша кімната, площею 17,0 кв.м. була закрита, оскільки в ній зберігались речі Відповідача. Зауважує, що у листопаді 2014 року Відповідач повернувся проживати в спірну квартиру та почав створювати неможливі умови для проживання їй та дітям, у зв'язку з чим вона вимушена була переїхати проживати на іншу квартиру, в якій проживає разом з дітьми на даний час. Зазначила, що для поновлення її права на користування квартирою, вона просить суд ухвалити судове рішення, яким встановити порядок користування квартирою та виділити їй у користування кімнату площею 14,8 кв.м., кімнату площею 10,2 кв.м., балкони загальною площею 1,6 кв.м., залишивши в загальному користуванні кухню площею 7.4 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню 1.0 кв.м., коридор 12.1 кв.м., вбудовану шафу 1,1 кв.м.; та розподілити між нею та Відповідачем особові рахунки співвласників квартири АДРЕСА_1 з оплати житлово-комунальних та інших послуг, пропорційно їх часткам.

В процесі розгляду справи Позивач, через свого представника, подала 27.07.2015 заяву про уточнення позовних вимог та просила суд ухвалити судове рішення, яким встановити порядок користування квартирою та виділити їй у користування кімнату площею 14,8 кв.м., кімнату площею 10,2 кв.м., балкони загальною площею 1,6 кв.м., а Відповідачу - кімнату 17.0 кв.м., залишивши в загальному користуванні кухню площею 7.4 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню 1.0 кв.м., коридор 12.1 кв.м., вбудовану шафу 1,1 кв.м.; розподілити між нею та Відповідачем особові рахунки співвласників квартири АДРЕСА_1 з оплати житлово-комунальних та інших послуг, пропорційно їх часткам.

У судовому засіданні Позивач та її представник позов та уточнення до нього підтримали у повному обсязі, просили суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити, зауваживши, що позов є необґрунтованим. Зауважив, що спір щодо користування вказаним житловим приміщенням між сторонами відсутній.

Представник Третьої особи у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення Позивача та її представника, Відповідача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини у справі, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року, мають двох дітей - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.10, 12, 13)

Шлюб між сторонами розірвано 3 квітня 2014 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.11).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири, Позивач та Відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках.(а.с. 5-6).

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно технічного паспорту на квартиру, вона складається з трьох ізольованих кімнат житловою площею 42.0 кв. м., у тому числі: 1-а кімната - 14,8 кв. м., 2-а кімната - 10,2 кв.м., 3-я кімната - 17.0 кв.м.(а.с.8-9).

Крім того, судом також встановлено, що Позивач з 1 листопада 2014 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1, а за договором оренди разом з дітьми орендує та проживає в квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується Договором оренди квартир № 01/11-01 (а.с.14-15).

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Кожний з учасників спільної часткової власності, згідно із ч.1 ст. 364 ЦК України, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В своїх позовних вимогах Позивач просить суд виділити їй у користування кімнату площею 14,8 кв.м., кімнату площею 10,2 кв.м., балкони загальною площею 1,6 кв.м., а Відповідачу - кімнату 17.0 кв.м., залишивши в загальному користуванні кухню площею 7.4 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню 1.0 кв.м., коридор 12.1 кв.м. та вбудовану шафу 1,1 кв.м.

Проти такого порядку в судовому засіданні Відповідач заперечив, та зазначив, що між ним та Позивачем порядок користування квартирою не встановлювався і, що на даний час Позивач з листопада 2014 року добровільно в спірній квартирі не проживає.

При цьому судом також встановлено, що з часу виникнення між сторонами неприязних стосунків, вони жодного разу одночасно у спірній квартирі не проживали, у зв'язку з чим підстави вважати, що існує якийсь порядок користування спірною квартирою, у суду відсутні.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки Позивачка у судовому засіданні не довела належними та допустимими доказами порушення її прав з боку Відповідача на даний час, не надала доказів щодо визначеного нею порядку користування спірним житловим приміщенням, а також наявність спору між нею та Відповідачем щодо порядку користування спірною квартирою, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині не доведені та до задоволення не підлягають.

Крім того, Позивач просить суд ухвалити судове рішення, яким розподілити між нею та Відповідачем особовий рахунок на оплату комунальних платежів, пропорційно їх часток, які належать їм на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири.

Позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню, з таких підстав.

За змістом частини 1 статті 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Судом встановлено, що спірна квартира належить сторонам у справі в рівних частках, згідно договору купівлі-продажу квартири.

В силу положень статті 183 ЦК України, спірна квартира є річчю неподільною.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач зверталася до Третьої особи щодо розподілу особового рахунку, проте, згідно листа Третьої особи від 18 серпня 2015 року, їй повідомлено, що до моменту виділення частки у натурі та розподілу особового рахунку, обов'язок утримання майна, що знаходиться у спільній частковій власності лягає на всіх співвласників та розподіляється між ними на підставі договору чи досягнутих домовленостей.

За таких обставин, оскільки Позивач звернулася до суду із позовом в цій частині у спосіб, що не передбачений законом, вказана позовна вимога є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, на підставі статтей 16, 183, 317, 358, 364, 382 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», про встановлення порядку користування житлом та розподіл особових рахунків - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :