Провадження №2/521/4452/15
10 грудня 2015 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Плавича І.В.,
при секретарі Мазинській І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу,
В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу.
В обґрунтування позову повноважний представник сторони позивача вказує, що 12 серпня 2011 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» з одної сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АА/5654395, відповідно до умов якого була застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника, повязана із користуванням автомобілем марки «ГАЗ 3302-14», реєстраційний номер НОМЕР_1.
В порушення вимог закону, ДТП відбулась внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу вимогам ПДР України.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що відповідна ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем вимог ПДР України, та відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Розглядаючи страховий випадок, страховою компанією було визначено загальну суму шкоди, що підлягала відшкодуванню потерпілому ОСОБА_3 та здійснено фактичне страхове відшкодування у розмірі 9833,57 гривень.
Виходячи з викладеного, страхова компанія звернулась з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь страхової компанії суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9833,57 гривень.
Представник страхової компанії у відкрите судове засідання не зявився, страхова компанія повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази, які були представлені суду, надавши належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 12 серпня 2011 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» з одної сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АА/5654395, відповідно до умов якого була застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника, повязана із користуванням автомобілем марки «ГАЗ 3302-14», реєстраційний номер НОМЕР_1.
Як регламентує ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Спираючись на вказану норму процесуального закону, суд приходить до висновку, що ДТП відбулась за наявності вини ОСОБА_1 та у звязку з невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР України.
Страховою компанією було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, що в загальному розмірі склала 9833,57 гривень, які були виплачені потерпілій стороні.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 8 ч.ч.1,2 Закону України «Про страхування», страховий ризик певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Як передбачає ст. 18 ч.ч.2,3 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Водночас, договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Як чітко встановлюють ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний, зокрема, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (п. 33.1.3.); невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.).
В силу ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР України (п. 38.1.1. п./п «г»).
Таким чином суд погоджується із обґрунтованістю вимог страхової компанії та приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заявлена сума страхового відшкодування.
Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь страхової компанії понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,
Позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 9833,57 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму оплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.