АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7763/15 Справа № 181/188/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Межівського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2015 року позов було задоволено, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано /а.с. 29-30/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 33-35/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення їх збереження, в тому числі примушення до статевого зв'язку з допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом.

Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що 28.04.1990 року Межівським районним відділом РАЦС Дніпропетровської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис № 21 /а.с. 6/. Неповнолітніх дітей у сторін немає.

Сімейне життя не склалося, останні два роки відносини погіршилися, у сім'ї виникали сварки та скандали з будь-яких підстав, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Рік назад позивач пішов з сім'ї, проживає за іншою адресою, створив нову сім'ю.

Отже, встановивши, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її не можливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними стали неприязні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо. Крім того, судом першої інстанції було вжито заходи щодо примирення сторін та збереження сім'ї шляхом надання тримісячного строку для примирення /а.с. 20/.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги відносно припинення шлюбних відносин, то з ними погодитися не можна, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці. Встановлені судом першої інстанції обставинами справи підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_4