АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_1, третя особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою представника Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» - Євдокимчика Володимира Геннадійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року,

встановила:

12.05.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА» (надалі - TOB «РАДА») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2426,33 грн., що виникла станом на 11 травня 2015 року, інфляційну складову боргу -785,57 грн., 3% річних у розмірі 40,73 грн., пеня в сумі 3070,50 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. ТОВ «РАДА» є організацією, що надає житлово-комунальні послуги. 19.09.2002 р. між сторонами було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач не виконує свої зобов'язання по внесенню плати до 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим, внаслідок чого утворився борг.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник третьої особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» ( далі - ОСББ «13-й квартал») - Євдокимчик В.Г., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що з 01 листопада 2014 року ТОВ «РАДА» фактично не надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Рішенням загальних зборів членів ОСББ «13-й квартал» ( протокол №1 від 02.03.2006 р.) вирішено прийняти на власний баланс весь житловий комплекс та утримувати будинок самостійно.

Рішенням загальних зборів членів ОСББ «13-й квартал»(протокол №2/2014 від 16.10.2014 р.) вирішено відмовитись з 01.11.2014 року від послуг ТОВ «РАДА». Доручено правлінню ОСББ «13-й квартал» укласти договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал», затверджено розмір щомісячного обов'язкового внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3,43 грн./м.кв.

Оскільки правовідносини між сторонами припинені з 01.11.2014 року, ТОВ «РАДА» повинно здійснити перерахунок і в подальшому вирішувати питання відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території з третьою особою ОСББ «13-й квартал», а не з ОСОБА_1

В судовому засіданні представники ОСББ «13-квартал» - ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ТОВ «РАДА» - Коршун О.А. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги не заперечували.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «РАДА» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1, а відповідач - власником квартири у вказаному будинку, якому надаються житлово-комунальні послуги у відповідності до умов укладеного між ними договору. Посилання на те, що саме ОСББ «13-й квартал» починаючи з 01.11.2014 р. надає відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території суду доведена не була. При цьому суд взяв до уваги те, що відповідач не висловлював заперечень з приводу розміру заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.12).

Положеннями ст. 156, 162 ЖК України встановлено, що власник та повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинків (квартир) і при домової території та проведенню ремонту. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.179 цього Кодексу користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (назва Правил в редакції Постанови КМ №5 (5-2009-п) від 14.01.2009), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму. Власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги » відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 20 цього Закону визначені обв'язки споживача житлово-комунальних послуг, зокрема, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

19 вересня 2002 року між ТОВ «РАДА» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення обслуговування та поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території, де знаходиться квартира, що належить відповідачу (а.с.7).

Відповідно до умов цього договору, термін його дії складає три роки з дня його підписання. Дія договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відмовився від договору, про що заявив в письмовій формі.

Відповідно до п. 2.2.5 вказаного договору, при несвоєчасному внесенні плати, співвласник зобов'язується сплачувати пеню із розрахунку 1% від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачами житлово-комунальних послуг в спірний період суду першої інстанції надано не було.

Згідно з вимогами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до наданого суду розрахунку, заборгованість відповідача станом на 01 травня 2014 р. становить 2425,33 грн., яка у відповідності до ст. 625 ЦПК України підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок заборгованості з посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких здійснювалось нарахування відповідної плати.

Доводи апеляційної скарги ОСББ «13-квартал» про те, що правовідносини між сторонами були припинені з 01.11.2014 р., а тому відповідач повинен сплачувати витрати на утримання будинку та прибудинкової території третій особі є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст.131 ЦПК України, докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

На підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог під час розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ «13-квартал» було надано лише виписку з протоколу №1 зборів членів ОССБ «13-квартал» від 02 березня 2006 року про те, що на зборах було ухвалено прийняти на власний баланс весь житловий комплекс та утримувати будинок самостійно (а.с.31).

Інших доказів суду надано не було.

Вказана виписка з протоколу загальних зборів не може слугувати безумовним доказом того, що починаючи з 1 листопада 2014 року правовідносини між сторонами вважаються розірваними, а у відповідача виник обов'язок перед ОСББ «13-квартал».

Як пояснив сам представник ОСББ «13-квартал» в судовому засіданні, 10.12.2015 р. до господарського суду м. Києва було подано позовну заяву до ТОВ «РАДА» про визнання припиненим права ТОВ «РАДА» обслуговувати будинок по АДРЕСА_1

Вказана обставина свідчить про те, що до цього часу правовідносин сторін з цього питання не врегульовані.

Крім цього, відповідно до вимог ст.11, 303 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу лише за зверненням фізичної чи юридичної особи і в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 ухвалене по справі рішення про стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги не оскаржує. За таких обставин правові підстави для розгляду апеляційної скарги третьої особи щодо вимог до відповідача ОСОБА_1 відсутні.

Ухваленим по справі рішенням не вирішувалось питання про права та обов'язки третьої особи ОСББ «13-квартал», а відповідач ОСОБА_1 своїм правом на апеляційне оскарження не скористався.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» - Євдокимчика ВолодимираГеннадійовича відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/14926/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.