Справа № 128/1169/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі:ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши свої вимоги (а.с.29-31) в позові вказала, що 10 липня 1998 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ВН № 057746 від 17 квітня 2000 року, виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 13 квітня 2000 року за № 208. Таким чином, правовстановлюючий документ виданий вже після смерті ОСОБА_4 В звязку з цим Вінницька районна державна нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки вона з померлим прожила разом майже усе життя, а саме з 1960 року до дня смерті чоловіка, однак шлюб не реєстрували, хоча фактично проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, вели разом спільне господарство. Дітей у них немає. Батьки, рідні брати, сестри у ОСОБА_5 також відсутні, тобто відсутні інші спадкоємці першої та другої черги за законом після смерті ОСОБА_4 тому, позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4, як особа, яка перебувала на його утриманні більше одного року, як пенсіонерка з 1982 року, тобто непрацездатна особа з 1997 року і до його смерті і має право на спадкування, оскільки спадкоємці першої та другої черги відсутні.

Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла згідно норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, так як на протязі шести місяців з моменту його смерті вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме постійно проживала та була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем ОСОБА_5, крім того, зробила поточний ремонт в будинку, розпорядилася речами спадкодавця.

З огляду на вищевикладене, позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що непрацездатна ОСОБА_2, дійсно перебувала на утриманні спадкодавця ОСОБА_4, який помер 10 липня 1998 року, в період з 1997 року до дня смерті спадкодавця 10 липня 1998 року, тобто більше одного року до моменту смерті останнього та визнати за нею, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 10 липня 1998 року ОСОБА_4, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує щодо задоволення даної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Так, 10.07.1998 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 025882 від 14.07.1998 року, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ВН № 057746 від 17 квітня 2000 року, виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 13 квітня 2000 року за № 208 (а.с.9).

Таким чином, правовстановлюючий документ виданий вже після смерті 10 липня 1998 року ОСОБА_4. В звязку з цим Вінницька районна державна нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 12 лютого 2015 року за № 341/02-17 (а.с.12).

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки вони прожили разом майже усе життя, а саме з 1960 року до дня смерті чоловіка. Однак, шлюб позивач з ОСОБА_4 не реєстрували, хоча фактично проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, вели разом спільне господарство. Фактично, як дружина та жінка, пенсіонерка з 1982 року за віком з 55 років, тобто вона перебувала за його життя останній рік до смерті, з 1997 року, на утриманні спадкодавця ОСОБА_4, оскільки він був чоловіком, більше заробляв, працював по господарству, вийшов на пенсію за віком пізніше за мене в 60 років, лише з 1989 року, і в подальшому отримував більшу пенсію. Ці факти підтверджуються актом, складеним в присутності сусідів, затвердженим 21 січня 2015 року ОСОБА_3 сільською радою, моїм пенсійним посвідченням (а.с.13), довідкою Управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.02.2015 року за № 22 (а.с.23), виписками з погосподарських книг ОСОБА_3 сільської ради, довідками з управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі від 20.05.2015 року (згідно яких видно, що вони постійно проживали разом лише вдвох з ОСОБА_5Д, а також, що працював в колгоспі більшість часу саме спадкодавець, позивачка була на його на утримання, як пенсіонерка, а також те, що у спадкодавця була дійсно більша пенсія ніж у позивачки) (а.с.17-21,42-44).

Дітей у шлюбі в них не було. Батьки, рідні брати, сестри у ОСОБА_5 також відсутні, тобто відсутні інші спадкоємці першої та другої черги за законом після смерті ОСОБА_4, що підтверджується виписками з погосподарських книг ОСОБА_3 сільської ради (а.с.17-21), довідкою ОСОБА_3 сільської ради за № 23 від 21.01.2015 року (а.с.15).

Відповідно до ст. 531 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року: до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_4, як особа, яка перебувала на його утриманні більше одного року, як пенсіонерка з 1982 року, тобто непрацездатна особа з 1997 року і до його смерті і маю право на спадкування, оскільки спадкоємці першої та другої черги відсутні.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивачка прийняла згідно норм ст. 549 ЦК України а редакції 1963 року, так як на протязі шести місяців з моменту його смерті вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме постійно проживала та була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем ОСОБА_5, крім того, зробила поточний ремонт в будинку, розпорядилася речами спадкодавця, а також у мене знаходяться особисті його документи, що підтверджується виписками з погосподарських книг ОСОБА_3 сільської ради, довідкою ОСОБА_3 сільської ради за № 22 від 21.01.2015 року (а.с.16).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт перебування фізичної особи на утриманні, так як даний факт має юридичне значення, від нього залежить виникнення спадкових прав позивача при спадкуванні майна після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), ст.ст. 328, п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 209, 212 215, 256-259 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що непрацездатна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно перебувала на утриманні спадкодавця ОСОБА_4, який помер 10 липня 1998 року, в період з 1997 року до дня смерті спадкодавця 10 липня 1998 року, тобто більше одного року до моменту смерті останнього.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ВН № 057746 від 17 квітня 2000 року, виданий на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 13 квітня 2000 року за № 208, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 10 липня 1998 року, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: