РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ференчук О.В.,

при секретарі Петровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя, а саме автомобіля «Chevrolet Niva», в розмірі 90000,00 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що 13.11.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 09.07.2013 року. За період шлюбу 01.07.2008 року ними було придбано автомобіль «Chevrolet Niva», легковий універсал, номер шасі Х9L4090, 2008 року випуску, який було зареєстровано на ім'я ОСОБА_2 20.09.2012 року відповідач продав зазначений автомобіль своїй доньці, про що вона дізналася під час розірвання шлюбу. Саме тоді ОСОБА_2 надав їй документи по продажу автомобіля та зобовязався виплатити їх ? частину вартості автомобіля. Свої зобовязання ОСОБА_2 не виконує. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що дійсно, під час шлюбу з ОСОБА_1 ОСОБА_2 придбав автомобіль «Chevrolet Niva», але даний автомобіль в подальшому був проданий за згодою з позивачкою. Грошові кошти, які вони отримали від продажу автомобіля, були витрачені на побутові речі для сім'ї. Тому спірний автомобіль «Chevrolet Niva» не може бути предметом розподілу. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу з 13.11.2007 року, який був розрівано 09.07.2013 року (а.с.21).

Також судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що в період шлюбу (01.07.2008 р.) ними було придбано автомобіль «Chevrolet Niva 2123», легковий універсал В, 2008 року випуску, зеленого кольору

Згідно договору купівлі-продажу даний автомобіль був проданий відповідачем ОСОБА_2 20 вересня 2012 року ОСОБА_3 (а.с.9).

20 вересня 2012 року автомобіль марки «Chevrolet Niva 2123», номер шасі Х9L4090, 2008 року випуску, зеленого кольору, був зареєстрований за ОСОБА_3, що підтверджується наданою копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.17).

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що копію договору купівлі-продажу ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 ще у 2013 році, але вона не отримувала грошових коштів за даний автомобіль.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджуються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Проте позивач ОСОБА_1 із позовом про захист порушеного права щодо, на її думку, неправомірного відчуження автомобілю «Chevrolet Niva» не зверталася.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення грошової компенсації за автомобіль«Chevrolet Niva 2123», 2008 року випуску, зеленого кольору.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачка не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Керуючись ст.ст. 60,61,63,65,71 Сімейного кодексу України, ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 61, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Ференчук