Справа № 204/2647/15-ц
Провадження № 2/204/1487/15
РІШЕННЯ
Іменем України
13 жовтня 2015 року м.Дніпропетровськ
Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Тітової І.В.
за участю секретаря Духневича В.С.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
представника відповідачів 1, 2 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи - Красногвардійський районний відділ Державної міграційної служби в м.Дніпропетровську, управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в:
24 квітня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов що уточнювався 16.06.2015р., у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив з обов`язати ОСОБА_3 , усунути перешкоди у реєстрації за фактичним місцем проживання ОСОБА_1 , 1971р.н., ОСОБА_6 , 1999р.н., ОСОБА_7 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н. та зареєструвати за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати Красногвардійський районний відділ Державної міграційної служби в м.Дніпропетровську та ОСОБА_5 здійснити реєстрацію за фактичним місцем проживання: ОСОБА_1 , 1971р.н., ОСОБА_6 , 1999р.н., ОСОБА_7 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н. та зареєструвати за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 , 1971р.н., ОСОБА_6 , 1999р.н., ОСОБА_7 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н., право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 місце проживання: АДРЕСА_3 . 05.03.1999p. позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але не може зареєструвати своє місце проживання та місце проживання своїх дітей, через те, що ОСОБА_3 не надає документів, що потрібні для реєстрації місця проживання. Зазначений будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Окрім того, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів право приватної власності належить позивачу та відповідачу-1 ОСОБА_3 . Позивач зверталася до начальника сектору громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з проханням зареєструвати її та дітей за місцем проживання, в чому позивачу було відмовлено та мотивовано тим, що місце проживання за чинним законодавством України є місце, де особа постійно або переважно проживає, як власник житлового будинку або житловій площі, одержаної на підставі укладених цивільних договорів, оренди, дарування, міни, довічного утримання, спадкування або на інших підставах, передбачених чинним законодавством України.
Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів - 1,2 ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась про розгляд справи повідомлена належний чином. Причини неявки суду не повідомила.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви, у яких просять розглядати справу за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що 05 березня 1999 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем-1, актовий запис №109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6).
Від шлюбу у сторін є троє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-9).
Відповідно до довідки Голови квартального комітету № 58 Маренко О.І., ОСОБА_1 , 1971р.н., ОСОБА_6 , 1999р.н., ОСОБА_7 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н., проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11).
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 28.05.2015р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.03.2012р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.47).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Голови квартального комітету № 58 ОСОБА_8 , власником будинку за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 (а.с. 11).
У судовому засіданні були оглянуті правовстановлюючі документи, надані ОСОБА_3 , згідно з якими було встановлено, що відповідно до Технічного паспорту, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу від 29.06.2004 р. право приватної власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5 (а.с.69-70), а також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.06.2004p. та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 04.11.2004 p. право приватної власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 ОСОБА_3 (а.с.71).
Відповідно до листа начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13.01.2012р. за № 42/402 наданої ОСОБА_1 зазначено, при наданні згоди власника реєстрація постійного місця проживання буде оформлена відповідно до чинного законодавства (а.с.12).
Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно розділу 2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених Наказом МВС від 22.11.2012 №1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У передбаченій Кабінетом Міністрів Україні (Постанова Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 «Про затвердження зразків документів,необхідних для реєстрації місця проживання в Україні») формі заяви про реєстрацію місця проживання є графа, в якій власник житла надає згоду на реєстрацію в належному йому жилому приміщенні особі, яка звертається з заявою про реєстрацію.
Таким чином, громадянин має право на вільний вибір місця проживання або перебування у виді вибору адміністративно-територіальної одиниці, а місце фактичного проживання за конкретною адресою реєструється з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України, в тому числі при наявності на це згоди власника житла.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з положеннями ст.10, ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Доказів того, що ОСОБА_3 перешкоджає у реєстрації за фактичним місцем проживання ОСОБА_1 , 1971р.н., ОСОБА_6 , 1999р.н., ОСОБА_7 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н. позивачем суду не надано, також не має жодних законних підстав для реєстрації ОСОБА_1 , 1971р.н., ОСОБА_6 , 1999р.н., ОСОБА_7 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н. за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 без згоди власника, а саме без письмової згоди ОСОБА_9 .
Вимога позивача про визнання права користування житловим приміщенням також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.405 ЦК України позивач та відповідач-2 не проживають разом як родина, а як зазначено вище власником будинку за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 .
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права користування житловим приміщенням не підлягає задоволенню, а ні повністю, а ні частково.
Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27, 46 ЦПК України). Тобто процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу.
Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не було доведено обставини, на які вона посилається та не підтверджено належними доказами, яким чином відповідачами у справі було порушено її права.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи - Красногвардійський районний відділ Державної міграційної служби в м.Дніпропетровську, управління-служба у справах дітей Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права користування житловим приміщенням відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення буде складено 19 жовтня 2015 року.
Суддя І.В. Тітова