Провадження № 2/127/6045/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Романюк Л.Ф.,

при секретарі: Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння або відшкодування вартості безпідставно набутого майна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння або відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

Позов мотивовано тим, що позивач по справі є власником автомобіля «Опель Віваро», 2004 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, про що свідчить облікова картка приватного транспортного засобу. 19.08.2011 року між позивачем та ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було досягнуто усної згоди щодо купівлі продажу вищевказаного автомобіля марки «Опель Віваро» за 12500 доларів США. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обумовленої суми грошей за автомобіль не віддали, ОСОБА_1 скасував вказану довіреність 17.05.2013 року та звернувся до суду з вимогою про витребування автомобіля у ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Як було встановлено в ході розгляду справи судом, належний позивачу автомобіль на підставі довіреності знаходився у розпорядженні ОСОБА_4 тривалий час, з 19.08.2011 року до передання його 03.05.2013 року ОСОБА_2, згідно розписки, складеній у простій письмовій формі.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2015 року, у задоволені позову ОСОБА_1 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та витребування автомобіля у ОСОБА_4 відмовлено через недоведеність незаконного володіння автомобілем відповідачами та факту знаходження автомобіля у відповідачів.

Разом з тим, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суд Вінницької області у своїй ухвалі від 27.01.2015 року наголосила та звернула увагу позивача на тому, що оскільки автомобіль до цього часу зареєстрований на ОСОБА_1, а також немає доказів, що автомобіль фізично знищений чи непридатний для експлуатації, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку автомобіля, то позивач вправі вимагати повернення автомобіля від особи у якої автомобіль фактично знаходиться.

Оскільки позивач ОСОБА_1,як законний власник автомобіля не в змозі реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження належним йому майном, оскільки воно без будь яких законних підстав перебуває у володінні ОСОБА_2, вище наведене і стало підставою для звернення до суду.

Просив суд витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «Опель Віваро» 2004 року, а у разі його відсутності відшкодувати середню ринкову вартість вказаного автомобіля.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував, щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов задоволенню не підлягає.

Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Опель Віваро», 2004 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, про що свідчить облікова картка приватного транспортного засобу (а.с.5).

19.08.2011 року між позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було досягнуто усної згоди щодо купівлі продажу вищевказаного автомобіля марки «Опель Віваро» за 12500 доларів США (а.с.8).

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обумовленої суми грошей за автомобіль не віддали, ОСОБА_1 скасував вказану довіреність 17.05.2013 року (а.с.6).

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про витребування автомобіля у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Як було встановлено в ході розгляду справи судом, належний позивачу автомобіль на підставі довіреності знаходився у розпорядженні ОСОБА_4 тривалий час, з 19.08.2011 року до передання його 03.05.2013 року ОСОБА_2, згідно розписки, складеній у простій письмовій формі (а.с.14).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2015 року, у задоволені позову ОСОБА_1 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та витребування автомобіля у ОСОБА_4 відмовлено через недоведеність незаконного володіння автомобілем відповідачами та факту знаходження автомобіля у відповідачів (а.с. 8-13).

В п. 1ч.2 ст. 11 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори.

Згідно п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між особою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець)передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

З рішення Гайсинського районного суду Вінницької області вбачається, що 19.08.2011 року між позивачем та ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було досягнуто усної згоди щодо купівлі продажу вищевказаного автомобіля марки «Опель Віваро» за 12500 доларів США, для забезпечення якої ОСОБА_3 і ОСОБА_4 передали ОСОБА_1 завдаток в сумі 2000 доларів США, а також 19.08.2011 року ОСОБА_1 надав посвідчену приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстровану в реєстрі за № 1554 довіреність з терміном дії до 19.08.2016 року на імя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про право розпорядження вказаним автомобілем та передав ОСОБА_4 автомобіль і документи на нього (а.с.8-13).

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦК України, особа зобовязана повернути майно, якщо підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; поверненої виконаного однією із сторін у зобовязанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Довіреність ОСОБА_1 скасував лише 17.05.2013 року, в свою чергу ОСОБА_4 передала автомобіль ОСОБА_2 відповідно до розписки 03.05.2013 року, тобто під час дійсності довіреності ОСОБА_1 від 19.08.2011 року.

Оскільки у встановленому законом порядку зазначена довіреність від 19.08.2011 року визнана недійсною не була та виконана сторонами, то існування між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зобовязальних відносин, які виникли з угоди, унеможливлює застосування до цих правовідносин норму ст. 1212 ЦК України, предметом регулювання якої є безпідставне набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Дана правова позиція також висвітлена Верховним судом України 3 червня 2015р. у справі №6-100 цс15.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку позивачем за обставин, викладених судом, не було доведено правомірність позовних вимог щодо витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіля «Опель Віваро», 2004 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, а у разі його відсутності відшкодування ринкової вартості.

В силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317,387,1212,1213, ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння або відшкодування вартості безпідставно набутого майна відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення суду.

Відповідач протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення вправі звернутись до суду із заявою про його перегляд.

Суддя: