АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 88-ц/774/29/15 Справа № 206/810/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро"

про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро", про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ ФК Дніпро про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 30.12.2013 року по день поновлення його на роботі.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 24 березня 2014 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2014 року скасовано, позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним наказ (розпорядження) ТОВ "ФК "Дніпро" № і/і від 30.12.2013 року про звільнення. ОСОБА_1 поновлено на посаді директора відділення "Футбольна академія ТОВ "ФК "Дніпро" в ТОВ "ФК "Дніпро".

Стягнуто з ТОВ "ФК "Дніпро" І на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 1 189 098,63 грн. без відрахувань.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року внесено виправлення в резолютивну частину рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 р. та вважати стягнуту з ТОВ «Футбольний клуб «Дніпро» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 983.049 девятсот вісімдесят три тисячі сорок девять) грн. 21 коп. замість 1.189.098 (один мільйон сто вісімдесят девять тисяч девяносто вісім) грн. 63 коп.

У вересні 2015 року ТОВ ФК «Дніпро» звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 року. Підставою для перегляду рішення суду заявник зазначив те, що ОСОБА_1 за укладеними ним в межах повноважень правочинами, здійснював облік і контроль за рухом і зберіганням цінностей.

Так, за договорами підрядів виконувались роботи для відповідача (ремонтні, встановлення обладнання та ін.), за якими, а також створеним майном відповідача, ОСОБА_1 здійснював контроль шляхом приймання виконаних робіт, звіряння вартості робіт та використаних матеріалів, перевіряв правильність використання коштів відповідача за цими договорами. Передане майно (наприклад, поливна система), було поставлене на баланс відповідача.

Виявлені обставини свідчать про здійснення позивачем обліку і контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Зазначені обставини існували на момент прийняття рішення, проте про них стало відомо лише після ухвалення рішення апеляційним судом, яке слід переглянути.

Посилаючись на викладені обставини, товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро" у своїй заяві просив скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 року у даній справі та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи й обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. За п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" (далі Постанова Пленуму ВССУ № 4), такому перегляду, у тому числі підлягають рішення суду апеляційної інстанції, яким рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

П.1 ч.2 ст.361 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду, чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Згідно з п.4 Постанови Пленуму ВССУ № 4, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. У п.7 цієї ж Постанови вказано, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі відомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

У відповідності до ч.І ст.362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі,протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. За п.1 ч.2 ст.362 ЦПК України. Строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 30.12.2013 р. наказом № 171 було звільнено з посади директора Відділення за п.2 ч.1 ст.41 КЗПП України. Підставою для звільнення став висновок, зроблений за результатими службового розслідування від 02.12.2013 р. (а.с.20-21), а саме, що позивач підписав у липні 2012 р. значну кількість договорів з футболістами, тренерами, адміністратором та ін. При цьому такі повноваження у позивача були відсутні, право укладення договорів з футболістами за Статутом відноситься до компетенції Генерального директора ТОВ ФК Дніпро, тобто позивача було звільнено з посади керівника Відділення "Футбольна академія" ТОВ «ФК "Дніпро» за п.2 ч.І ст.41 КЗпП України, з підстав втрати довіри.

При цьому відповідач посилався на те, що за посадовими обов'язками, зокрема, за довіреністю, Положенням про відділення "Футбольна Академія" ТОВ ФК "Дніпро" до повноважень позивача, у тому числі, відносилося розпорядження грошовими коштами та укладення правочинів, на виконання яких перераховувалися значні суми грошових коштів відповідача. Порушення позивача стали підставами для втрати до нього довіри з боку відповідача.

Відмовляючи у задоволені позову Самарський районний суд м.Дніпропетровська у своєму рішенні зазначив, що до трудових обов'язки позивача ОСОБА_2, у тому числі безпосереднього входило обслуговування грошових коштів у безготівковій формі, обслуговування майна, закріпленого за відділенням, укладення договорів, щодо діяльності відділення, директором якого він був, наслідками яких були перерахування значних сум безготівкових грошових коштів. Зокрема, для діяльності відділення позивачем придбано за укладеним ним договором на підставі Положення, довіреності від 08.08.2010 року автомобіль, що свідчить про наявність у позивача права на розпорядження майном, коштами Футбольного клубу «Дніпро».

Апеляційний суд Дніпропетровської області при поновленні позивача на роботі вказав, що за посадовими обов'язками ОСОБА_1 не належав до категорії працівників, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, оскільки не одержував їх під звіт, у відповідності до абз.2 п.38 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судом трудових спорів".

Обґрунтовуючи вимоги заяви про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 року, у звязку з ново виявленими обставинами, з підстави, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, заявник ТОВ «Футбольний клуб»Дніпро» посилався на те, що у серпні 2015 року відповідачем ТОВ ФК "Дніпро" - при здійсненні інвентаризації договорів товариства, було виявлено документи, які можна розцінювати як нововиявлені, істотні обставини у справі за позовом ОСОБА_1, що підтверджується копією акту (т.2 а.с. 289-291,).

При цьому ці обставини були невідомі відповідачу під час розгляду справи, але вони мають важливе значення для вирішення справи, входять до предмету доказування, могли вплинути на висновки суду при вирішенні питання, чи міг позивач віднесений до категорії працівників, які безпосередньо обслуговують цінності та звільнений з підстав п.2 ч.1 ст.41 КзпП України. Обставини полягають в тому, що ОСОБА_1 за укладеними ним в межах повноважень правочинами, здійснював облік і контроль за рухом і зберіганням цінностей.

Так, з наданих відповідачем документів вбачається, що за договорами підрядів виконувались роботи для відповідача (ремонтні, встановлення обладнання та ін.), за якими, а також створеним майном відповідача, ОСОБА_1 здійснював контроль шляхом приймання виконаних робіт, звіряння вартості робіт та використаних матеріалів, перевіряв правильність використання коштів відповідача за цими договорами. Передане майно (наприклад, поливна система), було поставлене на баланс відповідача.

Виявлені обставини свідчать про здійснення позивачем обліку і контролю за рухом і зберіганням цінностей. а тому наявні підстави для застосування як підстави для звільнення п.2 ст.41 КЗПП України.

Доказами на підтвердження цих обставин є:

- договір № 210711 від 21.07.2011 року, укладений від імені відповідача позивачем, щодо виконання ТОВ "Міленіум ФЛО" комплексу робіт реконструкції двох футбольних майданчиків, та прилеглої території, вартість робіт та матеріалів за яким становила 4 987 173 грн., за актом виконаних робіт до цього договору від 30.12.2011 року ОСОБА_1 були прийняті виконані будівельні роботи, та позивачем підтверджено вартість виконаних будівельних робіт, витрати за грудень 2011 року (т.2 а.с.172-177);

- договір підряду № 3-08/11 від 02.08.2011 року на виконання ПВКФ «Електрометалопласт» робіт по будівництву основи футбольного поля та благоустрою прилеглої до поля території влаштування фундаментів під мачти освітлення, на суму 3 000 000,00 грн., (без ПДВ), укладений позивачем, акт виконаних будівельних робіт за вказаним договором від 30.11.2011 року, що був прийняті ОСОБА_1, та ним підтверджено вартість виконаних будівельних робіт і витрати (т.2 а.с.206-210);

- договір підряда № 4-10/11 від 14.1.2011 року щодо виконання ПВКФ "Електрометалопласт" робіт про прокладення поливної системи футбольних полів, що розташовані на стадіоні "Монтажник", на суму 58 712,72 грн. (без ПДВ), що були прийняті ОСОБА_1 за актом від 10.11.2011 року, та ним же підтверджена вартість виконаних будівельних робіт і витрат (т.2 а.с.223-225);

- договір підряда № 4-11/11 від 03.11.2011 року, щодо виконання ПВКФ «Електрометалопласп» робіт по благоустрою прилеглої до вхідної групи будівель території та в'їзду на територію; спорткомплексу, спортивної бази ФК "Дніпро", на суму 162 688,90 грн. (без ПДВ), укладені ОСОБА_1, що були прийняті позивачем за актом від 31.10.2011 року, ним же підтвердженої вартість виконаних робіт та витрат (т.2 а.с.237-240);

- договір підряда № 5/12 від 10.01.2012 року щодо виконання ТОВ "Бізнеспром ТК" робіт по огородженню та благоустрою прилеглої території та в'їзді на територію спорткомплекса спортивної бази ФК "Дніпро", на суму 196 888,23 грн. (без ПДВ), укладений ОСОБА_1, що були прийняті ним же 11.06.2012 року, та підтверджено позивачем 11.06.2012 року вартість виконаних будівельних робіт та витрат (т.2 а.с.250-254);

- договір генерального підряду № 6.3/12 від 01.03.2012 року щодо виконання ТОВ "Будімпекс Дніпро" комплексу робіт по ремонту (капітальному, поточному, косметичному), а також реконструкції і новому будівництву приміщень та інших об'єктів, у складі Відділені "Футбольна Академія" ТОВ ФК "Дніпро", на суму робіт за погодженим кошторисом, укладений ОСОБА_1, за яким останній приймав роботи та контролював вартість виконаних робіт і витрат (т.2 а.с.264-266).

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами первісними документами з підписами ОСОБА_1 - могли суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки, як вказано, підтверджували (окрім укладення правочинів розпорядження коштами, про що у справі відповідачем надавались інші докази), також змісту трудових обов'язків позивача здійснення ним функцій контролю за рухом і зберіганням цінностей, обліку, відповідальний характер цих обов'язків. При цьому ці обов'язки ОСОБА_1 мали системний характер, оскільки, окрім перелічених договорів та актів, та довідок за ними, були виявлені і інші аналогічні документи.

У висновках Верховного Суду України, зроблених ним у справі № 6-104ц 14, у постанові від 24.09.2014 року, за аналогічними спірними правовідносинами, вказана правова позиція наступного змісту: "При розгляді справи про поновлення на роботі працівники звільненого за пунктам 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України - суду, крім іншого, необхідно з зясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей" (копія постанови т.2 а.с.291-303).

У відповідності до ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншим судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки після ухвалення апеляційним судом рішення виникла істотна обставина, яка не була і не могла бути відома позивачу, на час розгляду справи, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 року підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами.

Що ж стосується апеляційної скарги ОСОБА_1 то вона підлягає відхиленню, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2014 залишенню без змін.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 то вони фактично зводяться до трактування норм матеріального права, щодо звільнення його за пунктам 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, як працівника, який безпосередньо обслуговував грошові, товарні або культурні цінності, та незгоди з висновками суду по оцінці доказів,тоді як апеляційний суд позбавлений можливості надавати таку переоцінку відповідно до ч.2ст.300 ЦПКУ.

За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 316,317, 361-365 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро" задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро", про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: