Провадження № 2/344/4885/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивувала тим, що відповідач після розірвання шлюбу з її дочкою виселився з квартири позивачки та проживає на даний час в своєї матері. Комунальні послуги відповідач не сплачує.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Суду пояснила, що власником чи співвласником квартири № 2 в будинку № 23 на вул. Селянській в м. Івано-Франківську вона не являється.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертом, який повернувся за закінченням терміну зберігання.

Свідки ОСОБА_3 (сусідка позивачки) та ОСОБА_4 (син позивачки, співвласник квартири) дали покази в яких вказали, що відповідач в квартирі не проживає вже протягом 12-13 років.

Заслухавши пояснення позивачки, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування та розпорядження майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратиа право користування квартирою та зняття його з реєстраційного обліку.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року квартира № 2, будинку № 23 на вулиці Селянській в м. Івано-Франківську належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних долях (а.с.5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку та витягу про реєстрацію права на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7, 8), 1/16 частка в квартирі належить на праві приватної власності ОСОБА_4.

Позивачка не є співвласником квартири № 2, будинку № 23 на вулиці Селянській в м. Івано-Франківську, право власності за собою не реєструвала.

Як вбачається із довідки виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 16.09.2015 року (а.с.6), у квартирі № 2 будинку № 23 на вулиці Селянській в м. Івано-Франківську зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

Позивачка у квартирі не проживає та не зареєстрована.

Відповідач зареєстрований в квартирі № 2 будинку № 23 на вулиці Селянській в м. Івано-Франківську, що підтверджується копією довідки (а.с.6) та довідкою Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, яка була витребувана на запит суду в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України.

Позивач стверджує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що квартира № 2 будинку № 23 на вулиці Селянській в м. Івано-Франківську не належить позивачу, позивач у квартирі не зареєстрована та не проживає, наймачем квартири не являється, а тому вона не має права вимоги до відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки на даний час він є безпідставним.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2015 року.

Суддя Бабій О.М.