У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовами ОСОБА_6 до Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, комунального підприємства агрофірми радгоспу «Білозерський», тимчасово виконуючої обов'язки голови Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області ОСОБА_7, про визнання незаконним розпорядження та поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про поновлення його на роботі у агрофірмі радгоспі «Білозерський» на посаді директора.

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся із позовом про визнання незаконним розпорядження тимчасово виконуючої обов'язки голови Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області ОСОБА_7 № 41-кр від 13 березня 2014 року, за яким з ним розірвано контракт та звільнено його від виконання обов'язків директора комунального підприємства агрофірми радгоспу «Білозерський» з 13 березня 2014 року.

У своїх позовах ОСОБА_6 посилався на те, що на підставі трудового контракту, укладеного між ним та Дніпровською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_9, а також на підставі розпорядження останнього від 6 листопада 2009 року № 86-р, він перебував на посаді директора агрофірми радгоспу «Білозерський» з 6 листопада 2009 року.

Розпорядженням Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області вособі голови ОСОБА_9 від 26 лютого 2014 року № 29-кр контракт був достроково розірваний з 27 лютого 2014 року. Розпорядженням від 6 березня 2014 року № 38-р на підставі подання прокурора району голова Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області скасував розпорядження від 26 лютого 2014 року № 29-кр та поновив його на посаді директора агрофірми радгоспу «Білозерський».

13 березня 2014 року тимчасово виконуючий обов'язки голови сільської ради ОСОБА_7 видала розпорядження № 41-кр про розірвання трудового контракту з ОСОБА_6 та звільнення його від виконання обов'язків директора агрофірми радгоспу «Білозерський» з 13 березня 2014 року. Пунктом 2 зазначеного розпорядження скасовано розпорядження № 38-р від 6 березня 2014 року «Про подання прокурора про усунення порушень законів України про працю», яким його поновлено на посаді директора після скасування розпорядження № 29-кр від 26 лютого 2014 року, яке стосувалося розірвання з ним контракту з 27 лютого 2014 року. Вважаючи звільнення незаконним, оскільки воно здійснено неповноважною особою, із порушенням вимог трудового законодавства та положень контракту, позивач просив поновити його на роботі з 13 березня 2014 року.

Крім того, позивач просив визнати незаконними та скасувати розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки Дніпровського сільського голови Білозерського району Херсонської області ОСОБА_7 № 01-кр п.1 та п. 2 від 5 січня 2015 року та № 02-кр від 5 січня 2015 року, а також поновити на роботі з дня звільнення з 5 січня 2015 року, посилаючись на те, що у п. 1 розпорядження №01-кр, на виконання рішення суду від 5 січня 2015 року його було поновлено на посаді з 25 листопада 2014 року, а за п. 2 вирішено сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2014 року по 5 січня 2015 року. В цей же день 5 січня 2015 року ОСОБА_7 видано розпорядження № 02-кр у п.1 якого знову припинено його повноваження директора та звільнено з посади, а у п.2 розірвано з ним контракт з 5 січня 2015 року у зв'язку з припиненням повноважень.

Позивач зазначав, що його поновлення та звільнення з посади здійснено за розпорядженнями неуповноваженої особи, із порушенням вимог трудового законодавства та контракту.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року позови ОСОБА_6 про поновлення на роботі та визнання незаконним розпорядження об'єднані в одне провадження.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2015 року позовизадоволено частково. Визнано незаконним п. 1 розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки голови Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області ОСОБА_7 № 41-кр про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_6 від виконання обов`язків директора комунального підприємства агрофірми радгоспу «Білозерський» з 13 березня 2014 року. Визнано незаконним та скасовано п. 1 та п. 2 розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки голови Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області ОСОБА_7 № 01-кр від 5 січня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 7 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування розпорядження Дніпровського сільського голови ОСОБА_7 № 02-крвід 5 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позовних вимог у цій частині. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Дніпровського сільського голови ОСОБА_7 № 02-кр від 5 січня 2015 року. В іншій частині - рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 листопада 2009 року між Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області в особі голови ОСОБА_9 та ОСОБА_6 був укладений контракт про призначення останнього на посаду директора агрофірми радгоспу «Білозерський» на термін з 6 січня 2010 року по 5 січня 2015 року (а. с. 5-6, т. 1).

Розпорядженням Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області в особі голови ОСОБА_9 від 26 лютого 2014 року № 29-кр контракт був достроково розірваний з 27 лютого 2014 року (а. с. 7, т. 2).

Розпорядженням від 6 березня 2014 року № 38-р на підставі подання прокурора Білозерського району Ю. Риженка голова Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області скасував розпорядження від 26 лютого 2014 року № 29-кр та поновив позивача на посаді директора агрофірми радгоспу «Білозерський» (а. с. 8, т. 2).

13 березня 2014 року тимчасово виконуюча обов'язки голови сільської ради ОСОБА_7 видала розпорядження № 41-кр про розірвання трудового контракту з ОСОБА_6 та звільнення його від виконання обов'язків директора агрофірми радгоспу «Білозерський» з 13 березня 2014 року (а. с. 9, т. 2). Пунктом 2 розпорядження № 41-кр від 13 березня 2014 року було скасовано розпорядження № 38-р від 6 березня 2014 року про скасування розпорядження від 26 лютого 2014 року № 29-кр та поновлення на роботі ОСОБА_6

Розпорядженням від 13 березня 2014 року № 42-кр вирішено питання про призначення на посаду директора агрофірми радгоспу «Білозерський» ОСОБА_10 (а. с. 10, т. 2)

Визнавши незаконним п. 1 розпорядження № 41-кр від 13 березня 2014 року, а також визнавши незаконними і скасувавши п. 1, п. 2 розпорядження № 01-кр від 5 січня 2015 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, який також визнав незаконним та скасував розпорядження № 02-кр від 5 січня 2015 року, дійшов висновку про те, що позивача 13 березня 2014 року та 5 січня 2015 року було звільнено з роботи незаконно. Проте скасувавши відповідні розпорядження про звільнення, суд апеляційної інстанції залишив в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позивача щодо поновлення його на роботі на посаді директора агрофірми радгоспу «Білозерський». Такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та, зокрема, ч. 1 ст. 235 КЗпП України.

При цьому встановивши, що розпорядження № 41-кр від 13 березня 2014 року про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_6 від виконання обов`язків директора комунального підприємства агрофірми радгоспу «Білозерський» з 13 березня 2014 року було видано неуповноваженою на те особою, суди визнали незаконним дане розпорядження та скасували п. 1, п. 2 розпорядження № 01-кр від 5 січня 2015 року та розпорядження № 02-кр від 5 січня 2015 року залишивши не вирішеним позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_6 на роботі.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України, остання гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 2401 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Однак зробивши висновок, що звільнення позивача відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі, а відтак закон у таких випадках не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені у ч. 1 ст. 235 КЗпП України.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року, у справі № 6-33цс14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про поновлення його на роботі підлягає скасуванню, з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про поновлення його на роботі скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: