печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 липня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новака Р.В.

з участю секретаря - Кирилюк Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», треті особи ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», треті особи ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв?язку зі зверненням ПАТ «Укрсиббанк» з вимогою щодо погашення простроченої заборгованості по кредиту та пені, та з позовом до позичальника про боргу, що потягнуло за собою настання строку повернення кредиту, після чого, в шестимісячний строк не звернувся до поручителя з позовом, чим пропустив зазначений строк, тому просив визнати договір поруки припиненим.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримав позовні заяви. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання треті особи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, третя особа ОСОБА_2 подала заперечення та заяву про розгляд справи у її відсутність, представник третьої особи ПАТ «Укрсиббанк» про причини неявки не повідомив .

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.06.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Крім того, 19.06.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/П-1.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.06.2007, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 6.1. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.06.2007, сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

П. 6.2. кредитного договору, передбачено порядок застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. договору, дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит.

Так, зокрема, п. 6.2 зазначеного договору передбачено, що терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: (а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а (б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 (тридцять одного) календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку.

Крім того, слід зазначити, що на адресу ОСОБА_2, ПАТ «УкрСиббанк» направлялася повідомлення-вимога №1 від 01.12.2010, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначалося про необхідність погашення простроченої заборгованості. При цьому, як вбачається з вказаної вимоги, банк взагалі не ставив питання щодо встановлення строку повернення кредиту таким, що настав. (а.с. 77, 82)

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитом, укладеним з ОСОБА_2.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

П. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 передбачено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається з копії договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.06.2007, п.1.2.2. встановлений граничний строк повернення кредиту, тобто строк погашення зобов'язання - 19.06.2028. (а.с. 6-8)

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ст. 64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

На підтвердження даної позиції, позивачем подано копію позовної заяви від 20.10.2011, поданої ПАТ «Укрсиббанк» до Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя та копію ухвали Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2012.

Як вбачається з копії зазначеної позовної заяви, вона не містить будь-якої відмітки Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя, яка б свідчила про подачу позивачем даної позовної заяви та прийняття її судом. Крім того, позивачем не надано копії ухвали про відкриття провадження за зазначеним позовом, що свідчило б про те, що ПАТ «Укрсиббанк» скористалося своїм правом пред'явлення позову до поручителя за кредитним договором. Разом з тим, з поданої позивачем копії ухвали Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2012 не вбачається найменування відповідачів. Крім того, слід зазначити, що позивачем було подано не завірену належним чином копію ухвали Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2012.

Системний аналіз наведених ст.ст. 60, 64 ЦПК України та наведеного вище, дає підстави для висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні та обставина, що кредитором вже було реалізовано право пред'явлення вимоги до поручителя у вигляді пред'явлення до нього позову в жовтні 2011 року, у зв'язку з чим настав строк погашення зобов'язання. Позивачем не надано належних і допустимих доказів своєї правової позиції, що унеможливлює суду дійти беззаперечного висновку про те, що ПАТ «Укрсиббанк» було пред'явлено позов саме до позивача, як до поручителя за кредитним договором № 0. Зазначені твердження, суд сприймає критично та як спробу уникнути цивільної відповідальності за кредитним договором.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання припиненим договору поруки №0/П-1 від 19.06.2007, оскільки в судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення прав позивача, тому у задоволенні позовної заяви - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5, ст.ст. 252, 526, 559 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 64, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», треті особи ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.В. Новак