_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5540/15
УХВАЛА

05 листопада 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Сукач П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про відвід судді Прохорова Павла Анатолійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, договорів купівлі-продажу нерухомого майна, та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває вказана справа.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернувся до суду з заявою про відвід судді Прохорову П.А. з тих підстав, що вважає такого суддю упередженим та не обєктивним, таким, що сприяє вирішенню справи на користь позивача.

Обґрунтовуючи свою заяву, представник відповідача вказував, що на його думку суд необґрунтовано постановив ухвалу про забезпечення позову за заявою позивача у день відкриття провадження, не звернувши при цьому увагу на відсутність доказів обставин, що на думку представника відповідача вбачаються обовязковими, та прийняв до уваги докази, які надані до суду у копіях, що представник відповідача вважає непридатними до читання.

Суд, розглянувши заяву представника відповідача вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу, якщо:

1) Під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) Він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) Він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) Якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді;

5) Було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною 3 ст. 11-1 ЦПК (щодо визначення судді для розгляду конкретної справи автоматизованою системою документообігу суду за принципом вірогідності).

Припущення заявника щодо заінтересованості судді Прохорова П.А. при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову спростовуються аналізом законодавства, що регламентує таке питання та оцінку доказів в цілому.

Так, порядок вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову врегульовано положеннями ст. 151-153 ЦПК України, та з такого приводу судам було надано відповідні розяснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, суди, при вирішенні клопотань про застосування заходів забезпечення позову мають керуватися загальними засадами судочинства, та за наслідками розгляду такого питання слід постановляти вмотивовану ухвалу.

Таким чином суд, у випадку, коли клопотання про забезпечення позову заявлено разом з позовом, керуючись положеннями ч.4 ст. 151, ч. 1, ч.3 ст. 153 ЦПК України, та за формальної відповідності заяви ч.2 ст. 151 ЦПК України, вимушений розглядати заяву на підставі наявних серед матеріалів справи доказів та пояснень, гарантуючи при цьому максимальне забезпечення прав всіх учасників процесу. При цьому оцінка доказам надається виключно в контексті вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову, та ні у якому разі не у розумінні вирішення справи по суті.

Так, оцінка доказів відбувається відповідно до загальних засад - положень 10, 11, 57-61 ЦПК України, виходячи з їх одиночного та сукупного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосередньогоаналізу та з чого суд доходить до внутрішнього переконання щодо вирішення процесуального питання ( за аналогією до ст. 212 ЦПК України).

Разом з тим, посилання представника відповідача на непридатність до читання доказів, на які посилається суд у своїй ухвалі про застосування заходів не є належними, оскільки питання придатності до читання за своєю суттю є оціночним та разом з тим, за висновком суду такі докази у їх сукупному змісті, за переконанням суду, вбачалися достатніми для вирішення питання про забезпечення позову шляхом накладення арештів та заборон на майно, що є предметом спору у справі.

Додатково на обґрунтування такої позиції суду слід вказати на той факт, що саме звернення позивача до суду з відповідним позовом вказує на наявність між сторонами спору, що має бути вирішено у судовому порядку, та такий спір, у конкретному випадку, виникає з приводу нерухомого майна. При цьому у випадку, коли відповідачі не мають наміру на відчуження спірного майна, його обтяження у вигляді арешту та заборони вчиняти певні дії істотним чином не зашкодять правам та інтересам власника, натомість у випадку, коли відповідачі мають намір на відчуження такого майна, його обтяження, у інтересах подальшого розгляду справи, вбачається доцільним заходом захисту майнових претензій сторони позивача.

При цьому оскільки суд розглядає справу безсторонньо, виходячи з рівності сторін у справі, та не надаючи, до виходу до нарадчої кімнати з приводу ухвалення рішення у справі, оцінку доказам щодо суті спору, не вдивляючись в перспективи розгляду справи по суті, дійти попередніх висновків про наявність чи відчутність правових підстав для задоволення позову суд можливості не має, та вжиття заходів забезпечення позову є суто процесуальним питанням, повязаним з процесом вирішення справи, покликаним забезпечити подальшу можливість виконання рішення.

Разом з тим суд звертає увагу заявника на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та можуть бути скасовані, за заявою заінтересованого учасника справи, у випадках та у спосіб, що передбачено законом. Крім того діюче законодавство передбачає можливість компенсацій понесених у звязку з застосуванням заходів забезпечення позову збитків.

Тобто діюче законодавство передбачає дієвий механізм захисту прав та інтересів як позивача, так і інших учасників цивільного процесу щодо можливості забезпечення позовних вимог та їх актуальності, на умовах взаємної відповідальності сторін. Та з такого, вбачається, що суд, постановляючи ухвалу про забезпечення позову за завою позивача одночасно покладає на такого позивача відповідальність за збитки, завдані іншим особам, у звязку з таким забезпеченням, тобто лобіювання інтересів сторін шляхом вжиття чи не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно вбачається не можливим.

Отже, з боку заявника не доведено жодної підстави для відводу судді, а лише вказана особиста думка заявника стосовно обєктивності та неупередженості судді.

Враховуючі наведене та керуючись ст. 20, 24, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді Прохорова Павла Анатолійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, договорів купівлі-продажу нерухомого майна, та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Прохоров П. А.