Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2005 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % та кінцевим терміном повернення до 06 вересня 2013 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 07 вересня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого остання надала в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. Оскільки позичальник належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 09 лютого 2015 року склала 70 525,27 грн., з яких 34 141 грн - борг по кредиту, 20 511,37 грн. - відсотки, 15 852,90 грн. - пеня. 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, зокрема, за вказаними договорами. Враховуючи викладене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Вказаним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що 07 вересня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 144 (зі змінами № 1, 2 від 29 травня 2006 року), відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 50 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25 % річних з кінцевим терміном повернення до 06 вересня 2013 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 07 вересня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 78,7 кв. м, яка належить їй на праві власності. Оціночна вартість предмету іпотеки становить 86 062 грн.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором від 07 вересня 2005 року № 144, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4, на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Договором від 11 лютого 2014 року внесено зміни до договору від 17 грудня 2012 року та викладено додаток № 1 (реєстр позичальників) у новій редакції, з якого вбачається, що вимоги за договором іпотеки від 07 вересня 2005 року № 144, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, передані ТОВ «Кредитні ініціативи».

Оскільки ОСОБА_4 належно не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 09 лютого 2015 року виникла заборгованість, яку ТОВ «Кредитні ініціативи» нарахувало у розмірі 70 525,27 грн., з яких: борг по кредиту - 34 161 грн., відсотки - 20 511,37 грн., пеня - 15 852,90 грн.

Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, позивачем зазначено, що державний виконавець позбавлений можливості виконати заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2008 року, а даний спір заявлено не між тими ж сторонами, не про той самий предмет і не з тих самих підстав, що у заочному рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2008 року. Крім того, період заборгованості, розмір боргу також є різними, оскільки дострокового стягнення суми боргу не відбулося.

Апеляційний суд не звернув уваги на такі доводи позивача і не спростував їх належними та допустимими доказами.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 грудня 2008 року, а тому не можливо перевірити, чи є це рішення суду таким, що ухвалено у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, що й у даній справі.

Так, набрання законної сили рішенням, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі, а не для відмови у задоволенні позову.

Крім того, суди дали оцінку обставинам справи, зокрема щодо безпідставності нарахування відсотків, штрафних санкцій, співмірності суми боргу з вартістю предмету іпотеки, разом з цим, відмовили у задоволенні позову у зв'язку з порушенням норм процесуального права, зокрема ч. 2 ст. 223 ЦПК України, що також виключає можливість розгляду справи по суті з ухваленням рішення, а може бути підставою для закриття провадження у справі.

Апеляційний суд погодився з висновками судів, не звернувши уваги на вказані порушення норм процесуального права та не виправив зазначених недоліків суду першої інстанції.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін, дослідити докази та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 16 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська