Провадження № 2/752/6122/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
11 листопада 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Мирошниченко О.В.
за участю секретаря судового засідання Бурлака Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У вересні 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, в якому просили з останнього на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), в сумі 62 927,30 гривень та відшкодування збитків у розмірі 1 150 гривень ( 900 гривень за звіт про визнання вартості матеріального збитку автомобіля та 250 гривень за послуги евакуатора); стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування збитків в сумі 245,40 гривень ( за висновок спеціаліста №1480/Ж в галузі судово- медичної експертизи), стягнути моральну шкоду з останнього на користь ОСОБА_1 в розмірі 5 000 гривень та ОСОБА_2 - в розмір 10 000 гривен, та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 629,27 гривень та витрати на правову допомогу в розмір 2000 гривень.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що 20.07.2014 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» S 500, д.н.р. НОМЕР_1 по вул. Заболотного, 35 в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не вибрав безпечної швидкості внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело пошкодження обох транспортних засобів.
10.09.2014 року постановою судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП України та застосованого адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Згідно полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ№2989048 від 16.07.2014 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, за шкоду заподіяну майну, застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на 50 000 гривень.
Відповідно до звіту № 593 від 29.08.2014 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2 становить 119 659,94 гривень, а ринкова вартість становить - 112 927, 31 гривень.
Розмір різниці між фактичним розміром шкоди між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 62 927,30 гривень.
20.07.2014 року ОСОБА_4 поніс витрати за надані послуги, а саме за евакуацію з місця ДТП «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2 ФОП «ОСОБА_5» у розмірі 250 гривень та оцінку автомобіля «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2 в розмірі 900 гривень.
Крім шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу позивача, останній переніс сильні психологічні переживання було перенесено страх не лише за своє здоров'я, а здоров'я свого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в момент зіткнення перебував на передньому сидінні салону автомобіля та відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово- медичної експертизи № 1480/Ж від 12.08.2014 року отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.
У судове засідання представник позивачів не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з'явилась, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.07.2014 року о 14 год. 15 хв. в м. Києві по вул. А. Заболотного, 35 керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_3 , не врахував дорожню обстановку, при зміні напрям руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та отриманням пасажиром ОСОБА_2 автомобіля «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_2, чим водій ОСОБА_3 порушив п.п. 10.3, 12.1 ПДР України.
Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6, що підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року (а.с. 8).
Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Обов'язкова цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до полісу № АІ /2989048 від 16.07.2014 року на 50 000 гривень.
Відповідно до звіту № 593 про визначення вартості матеріального збитку від 29.08.2014 року, виконаного ПП «ОСОБА_7.», вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_2 становить 119 659,94 гривень, ринкова вартість складає 112927,31 грн.(а.с. 15-22).
Згідно квитанції № 16/8 від 16.08.2014 року позивачем ОСОБА_1 сплачено за проведення звіту 900 грн. (а.с.39) та згідно квитанції № 002648 від 20.07.2014 року - за евакуацію пошкодженого автомобіля 250 грн. (а.с.10)
За правилами ч. 2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на встановлені судом обставини, що вартість відновленого ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля «Lada-Granta» 2013 року випуску, транзитний номер НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_2 становить 112 927,31 грн., а ринкова вартість - 119 659,94 грн., автомобіль є фізично знищений, розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню складає 62 927,30 грн.
За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Звертаючись в суд з позовом, представник позивачів стверджує, що відповідач відмовився добровільно на протязі більше року добровільно відшкодовувати різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою..
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. "Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" (із наступними змінами) та абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України, визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом
Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами і доповненнями) та Згідно п. 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто, нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Беручі до уваги встановлені факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 як власник джерела підвищеної небезпеки - «Мерседес», д. н. з. НОМЕР_1, несе відповідальність за спричинену позивачу моральної шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.
Згідно із частинами 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд приймає до уваги, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивач ОСОБА_1 переніс сильні психологічні переживання , ним перенесено страх не лише за своє здоров'я, а й здоров'я свого сина ОСОБА_2, який в момент зіткнення перебував на передньому сидінні салона автомобіля та відповідно до висновку спеціаліста № 1480/Ж від 12.08.2014 року отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. ОСОБА_2 поніс витрати на оплату висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 1480Ж від 12.08.2014 року в розмірі 245,40 гривень.
Що ж стосується позовних вимог позивачів у частині відшкодування моральної шкоди, то вони знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку що позивачам завдано моральну шкоду, яка може бути відшкодована в грошовому вираженні сумою в розмірі 1 000 гривень та 5 000 гривень.
Відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 укладеного 22.07.2014 року між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, останні скористався правовою допомогою фахівця у галузі права.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних і розглядом справи, належать зокрема витрати на правову допомогу.
Для відновлення свого порушення права позивачі понесли витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень, що підтверджується товарним чеком від 22 липня 2014 року.
Суд надходить до висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів судові витрати, що складаються з суми судового збору у розмірі 629 гривень 27 копійки та 2 000 гривень витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 23, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213 ЦПК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд - в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмір 62 927 гривень 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати у розмірі 1 500 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень, судові витрати в розмірі 629 гривень 27 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача по справі
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя