У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Собіна І.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: сторін та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду від 6 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кузнецовського міського суду від 6 листопада 2015 позов задоволено частково:

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 9 жовтня 2013 року з урахуванням ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 1 листопада 2013 року, з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом вимог ст. 182 СК України, оскільки не повинен був брати до уваги матеріальний стан одержувача аліментів, а лише їх платника. ОСОБА_2 не працює, перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, однак вважав, що цей факт не звільняє її від обовязку разом з ним утримувати спільну дочку, а перекладання обовязку тільки на нього є неправомірним. Відсутність заробітку у відповідача є тимчасовою, а стягнення аліментів проводитиметься до досягнення дочкою повноліття. Вона одружена, а тому чоловік зобовязаний її утримувати на час непрацездатності.

Вважав залишеними без уваги судом те, що його матеріальне становище погіршилося, на даний час на його утриманні перебуває непрацездатна дружина та малолітня дитина, що є істотними обставинами при визначенні розміру аліментів. При вирішенні спірних відносин суд не повинен був ураховувати, що дочка часто хворіє, потребує санаторно-курортного лікування, оскільки це є додатковими витратами на дитину. Їх стягнення регулюється окремими нормами Сімейного кодексу України.

На думку позивача, з урахуванням його заробітної плати розмір аліментів у 1/10 частини заробітку є достатнім для забезпечення утримання дочки на рівні встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть без обовязку одержувача аліментів утримувати дитину.

З цих міркувань просив змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши з нього аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/10 частини його щомісячного заробітку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінився сімейний і матеріальний стан позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 9 жовтня 2013 року з урахуванням ухвали цього суду від 1 листопада 2013 року, якою виправлено допущену описку, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки заробітку, починаючи з 6 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-3, зв.; 4-4, зв.).

Сторонами не заперечується те, що рішення суду набрало законної сили, а заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приходячи до висновку про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано урахував те, що 17 січня 2015 року платник аліментів уклав новий шлюб із ОСОБА_5, від подружніх відносин з якою 2 червня 2015 року народилася дочка ОСОБА_6 (а.с. 5, 6).

Тому наявність на утриманні дружини, що знаходиться у соціальній відпустці, та малолітньої дитини, відповідно до ст.ст. 84 і 180 СК України призвели і призводять до фінансових витрат позивача, які не обумовлювалися і не передбачалися при ухваленні первісного рішення про стягнення аліментів. Тобто на час вирішення спірних правовідносин матеріальний стан платника аліментів змінився в бік погіршення порівняно з тими обставинами, які існували на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів.

Повно і правильно зясувавши обставини справи та застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання спільної дочки, визначивши їх розмір із 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про неможливість сплачувати аліменти у розмірі, присудженому судом, не заслуговують на увагу.

Так, платник аліментів є фізично здоровим, працездатним чоловіком, отримує регулярні щомісячні доходи і набув законних зобов'язань утримувати власних дітей в межах, необхідних для їх виховання, повноцінного здоров'я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку.

Не можна погодитися і з посиланнями ОСОБА_1 про неврахування того, що у нього на утриманні перебувають непрацездатна дружина та малолітня дитина, оскільки ці обставини взяті судом до уваги при ухваленні оскаржуваного рішення.

У контексті положень ст. 192 та ч. 1 ст. 182 СК України судом правильно взято до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів (а.с. 7, 49), дитини, яка є хворобливою, потребує відновного та санаторно-курортного лікування (а.с. 30, 31), а також наявність у платника аліментів іншої дитини та дружини, яка тимчасово знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною (а.с. 5, 6).

Крім того, судом належно враховано те, що відповідач 24 вересня 2014 року під час нового шлюбу народила другу дитину дочку ОСОБА_7, в звязку з чим також перебуває у відпустці по догляду за нею (а.с. 34).

Інші доводи позивача спростовуються правильністю висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України ухвалення судом першої інстанції свого рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права є підставою для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Кузнецовського міського суду від 6 листопада 2015 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: