Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1264/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.07.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Черненко В.В.

Суддів: Кодрула М.А., Чорнобривець О.С.

За участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила , що 27.10.2013 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_3 перебуваючи на подвір'ї біля будинку №47 по вул. Олександрійській в м. Кіровограді, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно почала кидати камінням їй в обличчя, а потім нанесла два удари палицею по голові. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 схопила її за волосся та поваливши на землю нанесла не менше 6 ударів кулаками обох рук та не менше 3 ударів ногами по голові та тулубу, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синців на лобі справа, припухлість на лівій брові, синців на шиї справа, лівому плечі, лівій гомілці, саден на лобі зліва.

Позивач зазначив, що від отриманих ударів вона відчувала фізичний біль та перенесла страждання .

ОСОБА_4 зазначила, що від отриманих побоїв змушена була звернутись за медичною допомогою до лікарів і їй було встановлено діагноз у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку, було призначено лікування.

За вказаним фактом побиття нею було подано заяву до правоохоронних органів За наслідками заяви відкрито кримінальне провадження, де органами слідства визнано її потерпілою.

Позивач зазначив, що у звязку з тим, що стан її здоров'я не покращувався, тому лікарі помістили її на амбулаторне лікування у КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда», де вона лікувалася в період з 18 по 29.11.2013 року. На лікування нею було витрачено 2529,56 грн.

Також зазначила, що в результаті побиття зазнала моральної шкоди, яка полягає в значному фізичному болю та стражданнях, через тілесні ушкодження. На протязі майже 5 місяців не може вести нормальний образ життя, змушена постійно приймати ліки, тощо.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2529,56 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., а всього 12529,56 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 2 529,56 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач по справі подав апеляційну скаргу.

Позивач по справі рішення суду першої інстанції не оскаржував.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначається, суд першої інстанції не встановив дійсні обставини справи, не дав належну оцінку наданим сторонами доказам і як наслідок ухвалив необґрунтоване рішення в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2014 року ОСОБА_3 визнана винною у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і їй призначено покарання у вигляді 60 годин громадських робіт.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2014 року без змін.

Суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні підтверджені обставини події та отримання позивачкою тілесних ушкоджень, на які посилаюся позивачка в позовній заяві.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції зазначив, що обставини викладені у вироку Ленінського районного суду від 05.09.2014 року підтверджують обставини викладені в позовній заяві в частині чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції зазначив, що частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.

Суд першої інстанції зазначив, що витрати понесені позивачкою на лікування підтверджені в судовому засіданні наданими нею квитанціями (а.с. 7-10) на суму 2 529,56 грн., епікризами КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» та оглянутими в судовому засіданні карткою хворої № 160631, медичною карткою амбулаторного хворого № 3160631 ОСОБА_4 Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд першої інстанції зазначив, що при визначені розміру моральної шкоди, судом враховано, що позивач отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, вимушена тривалий час лікуватись та приймати ліки, що порушує звичний ритм життя та вимагає додаткових зусиль для його відновлення. Відповідач працює, але отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні знаходиться трирічна дитина, чоловік не працює.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначив моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись в повному обсязі неможливо.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції ,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині встановлення вини відповідача у заподіянні тілесних ушкоджень позивачу по справі.

Колегія суддів погодилась в висновком суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині позовних вимог, оскільки висновки суду ґрунтуються на належних доказ. Встановлений судом факт заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачу в результаті неправомірних дій дає підстави дійти висновку, що позивач переносила моральні страждання в результаті побиття її відповідачем. Суд першої інстанції обґрунтовано визначився із сумою яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди.

Проте колегія суддів не погодилась з висновками суду першої інстанції в частині стягнення 2 529,56 грн. на відшкодування витрат понесених у звязку з лікування , оскільки такі висновки не ґрунтуються на належних доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в позовній заяві зазначає, що у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями вона змушена була 30.10.2013 року звернутись за медичною допомогою до лікаря і їй було призначено лікування, що підтверджується записами у медичній книжці. У звязку з тим , що стан їїздоровя не покращувався то їй було призначене амбулаторне лікування в КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» в період з 18 по 29 листопада 2013 року. Зазначає, що факт лікування підтверджується наявними документами. На лікування було витрачено значну суму коштів, що підтверджується історією хвороби, виписним епікризом та квитанціями на придбання ліків і проведення процедур. Позивач зазначала , що розмір понесених нею реальних збитків, повязаних з витратами на придбання ліків та інших медичних препаратів складає 2529.56 грн.

На підтвердження позовних вимог посилається , як на належні докази на консультативний висновок спеціаліста від 30.10.2013 року, копію витягу з медичної книжки на 1 аркуші від 30.10.2013 року, епікриз виданий КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» поліклінічне відділення, без дати.

Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України особи які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання , а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що провадження по справі відкрито 19.12.2014 року(а.с.12). Попередній розгляд справи призначений на 20.01.2015 року. на 11 год. 50 хв.

В ухвалі Ленінського районного суду від 20.10. 2015 року зазначено що справа призначена до розгляду на 05.02.2015 року.

Встановлене свідчить, що позивач надала докази на підтвердження позовних вимог долучені до позовної заяви. Під час попереднього судового засідання сторони участі не приймали і додаткові докази або заперечення не подавали.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі в частині стягнення 2529.56 грн. на відшкодування матеріальних збитків не звернув увагу, що позивач надав копії чеків на підтвердження зазначених позовних вимог які не відповідають призначенням лікаря у звязку з лікуванням за період з 30.10.2013 року по 29.11.2013 року.

Колегія суддів перевірила надані докази на підтвердження позовних вимог і визнала, як належні докази на підтвердження позовних вимог копії чеків на придбання ліків і медичних препаратів від 30.10.2013 року на суму 343.10 грн., 13.11.2013 року на суму 39.45 грн., 18.11.2013 року на суму 634.28 грн., 18.11.2013 року на суму 10.21. грн., 20.11.2013 року на суму 60 грн., 27.11.2013 року на суму 53.22. грн., 28.11.2013 року на суму 69.27 грн. Всього на загальну суму 1209.53 грн.

Інші чеки надані позивачем, на підтвердження позовних вимог, колегія суддів не визнала належними доказами, оскільки вони не відносяться до періоду лікування, який визначено позивачем в позовній заяві, а також не підтверджуються належними доказами, що придбані ліки та медичні препарати були придбані у звязку з лікуванням позивачем травм та хвороб отриманих у наслідку незаконних дій відповідача по справі.

Оглянуті колегією суддів медичні картки хворого(позивача по справі №3160631,160631) які була витребувані судом першої інстанції в період розгляду справи по суті , не дають належних доказів на підтвердження позовних вимог зокрема , що позивачу в період лікування зазначеного в позовній заяві, призначалось лікування і позивачем придбавались ліки в більшому розмірі ніж призначені лікарем 30.10.2013 року та під час проходження амбулаторного лікування в КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда в період з 18 по 29 листопада 2013 року.

Приймаючи до уваги встановлені обставини , колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 1209 грн.(одна тисяча двісті девять) грн. 53 коп. відповідно до належних доказів наданих позивачем на підтвердження позовних вимог.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2015 року скасувати в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалити в цій частині нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1209 грн.(одна тисяча двісті девять) грн. 53 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307,ст.ст. 309 , 313- 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2015 року скасувати в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалити в цій частині нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1209 грн.(одна тисяча двісті девять) грн. 53 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: