АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/5825/13-ц Головуючий в І інстанції Заболотний В.М.
Провадження №22-ц/791/1686/2015 Доповідач Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 22 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20 листопада 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом зазначаючи, що 23.01.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-0AD/011/2007, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 159000 доларів США, терміном до 23.01.2027 року, а останній прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти у розмірі 5,99 % річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіка. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 23.01.2007 року, згідно з п. 1 якого поручитель прийняв на себе зобов'язання у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором здійснити виконання його грошових зобов'язань у повному обсязі. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 належним чином свої зобов'язання за договором не виконує, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіка, станом на 16.11.2012 року утворилась заборгованість в сумі 189 759,77 доларів США, що еквівалентно 1 516 749,83 грн. Посилаючись на наведене позивач просив достроково стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у солідарному порядку вищезазначену суму заборгованості та судові витрати.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 листопада 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором станом на 16.11.2012 року у розмірі 189 759,77 дол. США, що еквівалентно 1 516 749,83 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 609,80 грн судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 609,80 грн судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 листопада 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції у частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про солідарне стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 189 759,77 доларів США, що еквівалентно 1 516 749,83 грн, та 1 609,80 грн судових витрат відмовлено. Рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат змінено та збільшено суму з 1 609,80 грн до 3 219,60 грн. У решті рішення залишено без змін.

На зазначене рішення апеляційного суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року з рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 листопада 2014 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду Херсонської області. У решті рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 листопада 2014 року залишено без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в частині, що переглядається, в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором по своєчасному та повному погашенню платежів, станом на 16.11.2012 року утворилась заборгованість в сумі 189 759,77 доларів США, що еквівалентно 1 516 749,83 грн, яка підлягає примусовому стягненню з боржника та поручителя в солідарному порядку.

Однак колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-0AD/011/2007, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 159 000 доларів США, терміном до 23 січня 2027 року, а останній прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти у розмірі 5,99 % річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіка (Т.1 а.с.5-8).

Порядок виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлений пунктом 1.5 кредитного договору.

23 лютого 2009 року додатковою угодою №1 до кредитного договору змінено процентну ставку (плаваючу) її складову, фіксований відсоток з 5,99% до 3,99% річних на період з 23.02.2009 року по 31.12.2009 року, а з 01.01.2010 року і до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором фіксований відсоток плаваючої процентної ставки встановлено 5,99% річних та складено графік платежів, за яким збільшено розмір щомісячного ануїтетного платежу, передбаченого п.2 ч.1 кредитного договору з 659,75 доларів США до 662,82 доларів США з 16.03.2009 року (Т.1 а.с. 120-126).

13 березня 2009 року сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою внесли зміни до п.3 ч.1 кредитного договору (розрахунок процентів), встановивши їх з 13.03.2009 року по 16.03.2009 року у розмірі та виді, як це визначено умовами кредитного договору; у період з 16.03.2009 року по 16.11.2009 року встановили до використання не плаваючу, а фіксовану процентну ставку у розмірі 7,95% річних та у період з 16.11.2009 року і до повного виконання зобовязань за кредитним договором встановили плаваючу процентну ставку, фіксований відсоток якої становитиме 7,27% річних (Т.1 а.с.127-133).

14 грудня 2009 року ОСОБА_2 і ПАТ «ОТП Банк» уклали додатковий договір №2 до кредитного договору, яким графік платежів виклали в новій редакції та внесли зміни до відсоткових ставок. З 14.12.2009 року до 15.12.2009 року встановили ставку у розмірі 16,77%, яка складається з (FIDR+7,27%); з 15.12.2009 року по 15.03.2010 року відсоткову ставку 9,79%; з 15.03.2010 року по 15.09.2010 року відсоткову ставку 17,16%; з 15.09.2010 року до дати закінчення кредитного договору відсоткову ставку 17,16% (FIDR+7,65%) (Т.1 а.с.136).

29 листопада 2011 року сторони кредитного договору, уклали додатковий до нього договір №3, яким внесли зміни щодо процентів за користування кредитом та встановили на період з 29.11.2011 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором плаваючу процентну ставку, як суму фіксованого відсотку 5,35% річних і UIRD, який не був передбачений умовами кредитного договору та внесли зміни до графіку платежів (Т.1 а.с.145-150).

Суд першої інстанції, визначаючи суму заборгованості 189 759,77 доларів США, що еквівалентно 1 516 749,83 грн, керувався розрахунками станом на 16.11.2012 року, наданими позивачем (Т.1 а.с.10).

З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Ухвалою апеляційного суду від 06 березня 2014 року в справі була призначена судова економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання, зокрема щодо відповідності документального оформлення банківських операцій; фактичного залишку заборгованості, відповідності порядку нарахування відсотків за договором фактичному нарахуванню (Т.2 а.с.141-142).

У висновку судової економічної експертизи від 18.09.2014 року № 42 експертом зазначено, що графіки платежів містять суми відсотків, що мали б сплачуватись позичальником, які відрізняються від сум відсотків, що нараховані банком у виписці за рахунком (Т.2 а.с.156), тобто нарахування відсотків за користування кредитними коштами не відповідає даним графіка платежів. Списання грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 проводилось на підставі графіка платежів (нараховані відсотки відрізняються від списаних).

За весь період з 16.03.2009 року до 27.05.2011 року у позичальника була відсутня інформація щодо реальних сум відсотків за користування кредитними коштами, оскільки ОСОБА_2 сплачував відсотки на підставі графіка платежів, що є невід'ємним додатком до договору.

З висновку експерта вбачається, що фактичний залишок заборгованості станом на 16.11.2012 року складає 181 502,43 доларів США, а порядок нарахування відсотків за користування кредитом за умовами кредитного договору не відповідає фактичному нарахуванню з урахуванням плаваючої відсоткової ставки, яка складається із фіксованого відсотка + FIDR (Т.2 а.с.160).

За таких обставин обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо невідповідності розрахунку заборгованості, наданому Банком, фактичній заборгованості, яка визначена висновком експерта і становить 181 502,43 доларів США, що еквівалентно 1450748,91 грн, яка і підлягає стягненню з боржника.

З урахуванням вищезазначеного рішення суду в частині, що переглядається, підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а стягнута з ОСОБА_2 сума заборгованості зменшенню з 189 759,77 доларів США, що еквівалентно 1 516 749,83 грн, до 181 502,43 доларів США, що еквівалентно 1450748,91 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що рішенням суду змінено розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, рішення суду в частині стягнення судових витрат також підлягає зміні

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20 листопада 2013 року в частині задоволення позовних вимогТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_2 скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором станом на 16 листопада 2012 року у розмірі 181 502,43 доларів США, що еквівалентно 1450748,91 грн.

Зазначене рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1 609,80 грн змінити стягнувши на користь Товариства з обмеженою відповідальністю судові витрати в сумі 3079,22 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: