Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9331/15-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 30 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача 25000 грн. на відшкодування моральної школи, спричиненої їй внаслідок завдання фізичного болю та тілесних ушкоджень. Зазначила, що 23.10.2013 року близько 17.00 год. вона займалася по господарству на своїй земельній ділянці, біля будинку № 86 по вул. І.Гонти в м. Житомирі. ОСОБА_2 підійшов до неї та без жодних пояснень став ображати нецензурними словами, після чого схопив за руки та почав їх стискувати і викручувати, внаслідок чого завдав фізичного болю і тілесних ушкоджень. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2015 року відповідача засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 510 грн. Вищевказаними діями ОСОБА_2 спричинив їй моральну шкоду, оскільки вона перенесла біль, нервовий стрес, депресію, душевні та фізичні страждання.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення є несправедливим, просила його змінити в частині визначення розміру моральної шкоди, збільшивши суму відшкодування з 1000 грн. до 25000 грн. Зазначила, що вина відповідача повністю доведена вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2015 року та матеріалами кримінальної і цивільної справи. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 вона перенесла фізичний і психологічний біль, нервовий стрес, душевні та фізичні страждання, проте відповідач у добровільному порядку будь-яку шкоду не відшкодував. За таких обставин вважає, що суд першої інстанції значно занизив розмір моральної шкоди.

Під час апеляційного розгляду позивачка просила стягнути з відповідача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З роз'яснень, викладених у п.п. 3, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За змістом ч. ч. 1, 2, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 02.04.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 510 грн.

При розгляді кримінальної справи було встановлено, що 23.10.2013 року біля 17.00 год. під час словесного конфлікту сторін, які перебували на подвір'ї будинку № 86 по вул. І.Гонти в м. Житомирі, ОСОБА_2 схопив обома руками ОСОБА_1 за верхні кінцівки рук та почав їх викручувати, спричинивши останній легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді синців на обох верхніх кінцівках (а.с. 4-5). Цивільний позов у вищезгаданій кримінальній справі ОСОБА_1 не заявляла.

З пояснень сторін під час апеляційного розгляду вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки у зв'язку із наявністю спору щодо користування земельною ділянкою.

Крім того, відповідач в суді першої інстанції зазначив, що він є пенсіонером, розмір пенсії становить 1553 грн. 01 коп., інвалід 3 групи (протипоказана важка фізична праця), потребує лікування у судинного хірурга і терапевта (а.с. 15-16), у зв'язку з чим не має можливості відшкодувати моральну шкоду у розмірі, зазначеному позивачкою.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди обґрунтовано виходив з того, що внаслідок неправомірний дій відповідача, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода у зв'язку із спричиненням їй легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я. Таким чином вона перенесла фізичний біль та моральні страждання, звичайний уклад її життя було порушено. Також, судом правильно прийнято до уваги матеріальний стан відповідача та те, що заявлена позивачкою сума у 25000 грн. є занадто завищеною. При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки вказаний розмір грошового відшкодування є співмірним із заподіяною шкодою.

Слід зазначити, що позивачкою на обґрунтування розміру моральної шкоди та правомірності її відшкодування було подано тільки копію вироку від 15.01.2015 року. Разом з тим, вона (та її представник) не змогли пояснити з яких розрахунків вони виходили, пред'являючи вимоги про стягнення з відповідача саме 25000 грн., та не подали доказів на обґрунтування даної суми. В матеріалах кримінального провадження, оглянутих судом, такі докази також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 303 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді