Справа № 274/1992/15-ц Провадження № 2/0274/1090/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
18.08.15 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, представником якого є ОСОБА_2,
доВеликоп'ятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області
провизначення частко спадкодавця на земельну ділянку,
У квітні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 20.07.2015 р. (а. с. 33 34), просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1639 га по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області.
Великоп'ятигірська сільська рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, про що зазначено у її заяві № 303 від 28.07.2015 р. (а. с. 40).
Судом з'ясовано, що 22.02.2014 р. помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 233435 від 24.02.2014 р. (а. с. 18).
Відповідно до заповіту від 04.01.2010 р. ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 (а. с. 17).
Таким чином, зважаючи на зміст статей 1216 1218, 1222 та 1223 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом.
ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.10.2014 р., виданим на спадщину, яка складається з 54/1000 ідеальних частин житлового будинку по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області, та випливає зі змісту постанови від 21.04.2015 р. № 980/02-14 державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (а. с. 20, 22).
Однак, постановою від 21.04.2015 р. № 980/02-14 державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1639 га по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області, оскільки ця земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, частка ОСОБА_3 визначена не була, а на даний час поділ земельної ділянки (визначення часток) здійснити неможливо, оскільки ОСОБА_3 помер (а. с. 22).
Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1639 га по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області, перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.03.2013 р. (а. с. 15).
Відповідно до частини першої статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно зі статтею 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Зважаючи на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 успадкувала частку ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1639 га по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області, тобто до неї перейшли права та обов'язки ОСОБА_3 щодо цієї земельної ділянки, однак, як вказувалось вище, вона не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності.
Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, набула право власності на майно спадкодавця ОСОБА_3, зокрема, на земельну ділянку площею 0,1639 га по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1.
Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання Великоп'ятигірськоою сільською радою Бердичівського району Житомирської області позову ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позов.
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 174, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1639 га по вул. Володарського, 115, у с. Мирному Бердичівського району Житомирської області.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут