РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області

в складі: судді Бабенко С.С.,

при секретарі Пілюгіній Г.Ю.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до УПФУ в м. Дзержинську про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

В обґрунтування вказаного позову зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Усією родиною вони проживали в житловому будинку за адресою: м. Дзержинськ, вул. Степова, 20, який належить її чоловікову на праві приватної власності. Їх сімя жила за рахунок того, що чоловік працював забійником на ВП «Шахта імені ОСОБА_6» ДП «Дзержинськвугілля», а вона займалася домашніми справами та доглядала за дітьми.

21.07.2014 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_3 виїхав з будинку не велосипеді та додому більше не повертався, на свою робочу зміну на шахті 22.07.2014 року не вийшов, з того дня на зв'язок жодного разу не виходив. Усі його документи, у тому числі паспорт громадянина України, військовий квиток, особисті речі, предмети гардероба та гігієни залишилися вдома.

Того ж дня, за фактом зникнення чоловіка його матір ОСОБА_7 звернулася із відповідною заявою до Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області. За даним фактом слідчим відділом Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001176 від 22.07.2014 р. за ч. 1 ст. 115 КК України (додаткова кваліфікація: зникнення безвісті).

Про розшук ОСОБА_3 Дзержинський МВ ГУМВС України в Донецькій області орієнтував усі підрозділи правоохоронних органів системи МВС України внутрішньою системою звязку, при цьому надавши відповідні дані про його особу та прикмети. З цього приводу Сектором кримінального розшуку Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області заведено оперативно-розшукову справу «Розшук».

На протязі вже пятнадцяти місяців розслідування кримінального провадження, правоохоронні органи так і не змогли встановити місцезнаходження її чоловіка ОСОБА_3 До теперішнього часу за офіційними даними МВС України ОСОБА_3 продовжує знаходитися в розшуку, як особа, зникла безвісті в зоні проведення антитерористичної операції (база розшуку).

Не дали позитивних результатів у його розшуку ні орієнтировки з його прикметами, розіслані до усіх правоохоронних органів України, ні запити до: Державної прикордонної служби України, Міжвідомчого центру допомоги громадянам у питаннях звільнення полонених, заручників та віднайдення зниклих безвісті осіб при Службі безпеці України, запити до Управлінь та слідчих відділів Служби безпеки України в Полтавській, Харківській областях, а також міста Києва та Київської області.

Крім цього, під час досудового розслідування кримінального провадження були допитані чисельні свідки, відібрані ДНК - профілі, перевірені можливі телефонні зєднання абонента мобільного звязку ОСОБА_3 після його зникнення, але всі ці слідчо-розшукові дії до теперішнього часу не дали жодних позитивних результатів.

Також, з дня зникнення її чоловіка, тобто з 21.07.2014 року, він жодного разу не зявлявся за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, не зявлявся у рідних, близьких та знайомих, нікому не дзвонив, не виходив на роботу у ВП «Шахта імені ОСОБА_6», що стало підставою для його звільнення з роботи за прогули.

У свою чергу, вона також самостійно шукала чоловіка, шляхом особистого звернення до представництва Міжнародного Червоного Хреста в Україні, представників ОБСЄ в Україні, Центру обміну полоненими імені ОСОБА_8, через гарячі лінії МВС України, СБУ України, та через різні соціальні мережі, де розміщувала інформацію про його зникнення та розшук. До пошуків її чоловіка ОСОБА_3 підключилися не тільки їх родичі, знайомі та друзі, але й багато інших людей, які були небайдужі до чужого горя. Однак і ці заходи не дали позитивного результату.

Окрім цього, матір ОСОБА_3 ОСОБА_7 особисто їздила на окуповану територію Донецької та Луганської області, яка контролюється представниками так званої «ДНР» та «ЛНР», де також просила допомоги у встановленні місцезнаходження її сина ОСОБА_3. Однак ці заходи також не дали позитивних результатів.

На сьогоднішній день вже більше одного року немає ніяких відомостей про ОСОБА_3, в місці свого постійного проживання та реєстрації він не проживає, а місце його знаходження вже більше року невідомо, що підтверджується наданими нею письмовими доказами.

З огляду на викладене, вважає, що за таких обставин у суду є правові та фактичні підстави для визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім з дати його зникнення, тобто з 21.07.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову, зазначив, що є всі обґрунтовані підстави для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім. Зазначив, що рішення про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім дасть право на звернення позивачки до УПФУ для оформлення їх дітям пенсії по втраті годувальника. Також, уточнив позовні вимоги, просив визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 22.07.2014 року, тобто з дня його звільнення з роботи.

Представник відповідача проти позову не заперечує, зазначив, що згідно представлених позивачкою копії трудової книжки, копію наказу про звільнення і табелю виходів ОСОБА_3, останнім днем його роботи є 21.07.2014 року, тому вважає за доцільне визнати його безвісно відсутнім з 22.07.2014 року, щоб в подальшому спростити призначення позивачці пенсії дітям по втраті годувальника.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила, що вона є матірю ОСОБА_3 Останній проживав за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з дружиною і їх двома дітьми. ОСОБА_3 працював на шахті ім. Дзержинського. 20.07.2014 року він прийшов додому десь о 23-00 год. з другої зміни. Вона знаходилася у них дома і залишилася там переночувати. Дружина ОСОБА_3 була разом з дітьми у м. Харкові. 21.07.2014 року у ОСОБА_3 був вихідний. В цей день вранці вона пішла до себе додому, а він залишився дома сам. Пізніше цього ж дня десь о 12-00 год. їй подзвонила невістка ОСОБА_2 і сказала, що ОСОБА_3 не відповідає за телефоном і попросила її сходити до них додому. Коли вона туди прийшла, вона побачила, що у дворі не було велосипеда, ОСОБА_3 дома не було. Цього ж дня вона ходила шукати свого сина до лікарні, моргу, в міліцію. 22.07.2014 року в міліції вона написала заяву про його зникнення. У пошуках ОСОБА_3 вона виїжджала на тимчасово окуповану територію м. Горлівки і м. Донецька. Її невістка ОСОБА_2 зверталася в різні інстанції щодо пошуку чоловіка. До теперішнього час ніякої інформації про місцезнаходження ОСОБА_3 немає.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_7, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

В суді встановлено, що дійсно ОСОБА_3 не проживає за останнім відомим місцем постійного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 з 22.07.2014 року по теперішній час і з цього часу в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування.

Так, за фактом зникнення ОСОБА_3 слідчим відділом Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001176 від 22.07.2014 р. за ч. 1 ст. 115 КК України (додаткова кваліфікація: зникнення безвісті). (а.с. 18-21).

З акту вуличного комітету вбачається, що ОСОБА_3 проживав за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6, 21.07.2014 року виїхав на велосипеді з дому і з цього часу за вказаною адресою не проживає, місце його знаходження невідоме. (а.с. 22).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3, табеля обліку робочого часу, витягу з наказу від 22.08.2014 року, ОСОБА_3 був звільнений з ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» з 22.07.2014 року на підстав ст. 40 ч.4 КзпП України за прогули. (а.с. 23-25)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований і постійно проживав за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_8, безвісно відсутнім з 22.07.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в Апеляційний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя :