Справа №504/2356/15ц
№2/504/1523/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

секретаря Твардовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання недійсним рішення та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 20.10.2011 року №101; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності від 08.11.2011 року на житловий будинок №10-а по вул.М.Грушевського в с.Кремидівка Комінтернівського району Одеської області; визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №363991, виданий на імя ОСОБА_2; скасування державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №363991, виданий на імя ОСОБА_2 шляхом виключення з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Через канцелярію суду позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по вул.М.Грушевського, 10-а в с.Кремидівка Комін-тернівського району Одеської області.

В підготовчої частині судового засідання позивач та її представник, адвокат ОСОБА_3, заяву про забезпечення позову підтримали, в обґрунтування якої, як на підставу забезпечення позову, представник позива-ча зазначив, що відповідач ОСОБА_2, будучи власником спірного нерухомого майна може будь-яким чином розпорядитись спірним майном на користь невідомих осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, та ускладнить приведення майна у попередній стан.

Сторона відповідача проти задоволення заяви про накладення арешту на житловий будинок та присадибну земельну ділянку заперечували, посилаючись на її необґрунтованість та недоведеність обставин щодо наявності наміру відповідачем ОСОБА_2 на відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна, відносно якого на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист про виселення сімї позивача та вселення ОСОБА_2 в належний йому на праві власності житловий будинок, №10-а по вул.М.Грушевського в с.Кремидівка. Крім цього, позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу у підтвердження наявності в неї будь-якого права на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Вислухавши думку сторони відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

прийшов до наступного.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 ч.1 ст.152 ЦПК України визначено вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, обовязковою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту є належність цього майна відповідачеві, а загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Представником позивача загальна підстава для вжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, взагалі не наведена.

Припущення стороною позивача, що відповідач, будучи власником нерухомого майна, може розпорядитися цим майном за власним розсудом, не є законною підставою для накладання арешту на це майно.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтверджен-ня своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням викладеного вище, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151,152, 153 ЦПК України, суд

- 2 -

у х в а л и в:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення. Проте, оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя