241/240/15-ц
2/241/63/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року Першотравневий районний суд

Донецької області

в складі : головуючого судді ТРЕГУБЕНКО С.В.

при секретарі ПАВЛІЧЕВОЇ А .І .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш»

про

стягнення заборгованості по заробітній платі,компенсації за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з таких підстав.

26.08.2011 року наказом №402к від 25.08.2011 року він був прийнятий на посаду у збирально-зварювальний цех №136 публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» майстром, зайнятим на котельних роботах,звідки 17.11.2014 року наказом №47і був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 Кодексу законів про працю України.

Однак, оскільки йому при звільненні була видана тільки трудова книжка,але не була виплачена заробітна плата, що призвело до його моральних страждань,тому він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш`на його користь невиплаченої заробітної плати у сумі -9624 гривні 87 копійок,а також компенсації за затримку розрахунку у розмірі його середнього заробітку по день фактичного розрахунку та моральної шкоди у розмірі 3000 гривень.

У судове засідання на розгляд справи позивач не з*явився, до суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з*явилася, до суду теж надала письмове клопотання про розгляд справи в її відсутності.

У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що є у матеріалах цивільної справи, приходить до наступного.

Так, дійсно ОСОБА_1 наказом №402к від 25.08.2011 року був прийнятий на посаду у збирально-зварювальний цех №136 публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» майстром, зайнятим на котельних роботах,звідки 17.11.2014 року наказом №47і був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 Кодексу законів про працю України,що підтверджується записами у його трудовій книжці.(а.с.7-8).

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.»

А ні відповідач ,а ні його представник не заперечують,що ОСОБА_1 з 26.08.2011 року по 17.11.2014 року працював в публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» і при його звільненні заробітна плата за вересень-листопад 2014 року йому не була виплачена, внаслідок чого заборгованість становить 9624 гривні 87 копійок .(а.с.29).

Статтею117 Кодексу законів про працю України передбачено,що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Сторонами також не оспорюється,що і до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 не виплачена.

Отже,суд вважає,що оскільки до теперішнього часу ОСОБА_1 ,як звільненому працівнику, невиплачена нарахована йому заробітна плата,тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача,окрім невиплаченої заробітної плати і його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні .

З довідки-розрахунку, наданої до суду представником відповідача, вбачається,що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 3326 гривень , середньоденна -154 гривні 40 копійок.(а.с.29)

Вказаний розрахунок не викликає сумнівів у суда,оскільки він відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати ,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами і доповненнями).

Затримка розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 17.11.2014 року на день винесення рішення становить 88 днів(а.с.31-32),а середній заробіток за час затримки складає-13587 гривень 20 копійок.(154 гривні 40 копійок * 88 днів).

Крім того,згідно вимог ст.237-1 Кодексу законів про працю України,відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством,однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди у визначеному ним розмірі -3000 гривень.

З урахуванням обставин справи,характеру та глибини душевних страждань,виходячи з принципу розумності та справедливості ,суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 300 гривень.

Як вбачається зі справи,позивач звернувся з позовними вимогами майнового та немайнового характеру.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» за подання позовної заяви ,що має одночасно майновий і немайновий характер,судовий збір сплачується за ставками,встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір`звільнен від сплати судового збору за подання позову про стягнення невиплаченої заробітної плати та іншими вимогами,що випливають з трудових відносин.

У зв*язку з задоволенням позову,відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України,судовий збір ,від сплати якого позивач відповідно до закону звільнений при подачі позову,підлягає стягненню з ПАТ «Азовзагальмаш» ,а саме судовий збір підлягає стягненню за ставками,встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками ,встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

За таких обставин з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України та ст. ст.116,117,237-1 Кодексу законів про працю України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш»() на користь ОСОБА_1 , невиплачену заробітну плату у сумі -9624 гривні 87 копійок,середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13587 гривень 20 копійок та моральну шкоду у розмірі 300 гривень,а всього 23512 (двадцять три тисячі п*ятсот дванадцять) гривень 07 копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотиристо вісімдесят сім ) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецької області в місті Маріуполі через Першотравневий районний суд.

Суддя: С.В. Трегубенко