Провадження № 4-с/161/138/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», заінтересовані особи Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_1, на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.12.2014 року за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість в сумі 375 026,32 грн., штрафні санкції в сумі 8 685,27 грн., та по 1827,00 грн. судових витрат з кожного.

23.03.2015 року на адресу Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції рекомендованим листом було направлено на виконання виконавчий лист по вищевказаній справі.

Жодної інформації та жодного документу, які б свідчили про вчинення державним виконавцем будь-яких дій до банку не надходило. Банк вважає бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції незаконною, такою, що порушує його права як стягувача.

Враховуючи наведене, просить визнати бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції неправомірною. Зобовязати Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції провести виконавчі дії щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 17.12.2014 року в цивільній справі № 161/17645/14-ц.

Представник скаржника в судове засідання подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує повністю.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судове засідання подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, скаргу не визнав та просив в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 17 грудня 2014 року Луцький міськрайонний суд ухвалив рішення по справі № 161/17645/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості в сумі 375 026,32 грн., штрафних санкцій в сумі 8 685,27 грн., та по 1827,00 грн. судових витрат з кожного.

23.03.2015 року на адресу Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції рекомендованим листом було направлено на виконання виконавчий лист по вищевказаній справі, що підтверджується копією реєстру відправлень (а.с. 6-7).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Заборгованість за судовим рішенням згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини становить майно для цілей статті 1 Першого протоколу (рішення у справі «Войтенко проти України», у справі «Перетятко проти України»).

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, яка викладена у п.п. 51, 52, 53 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти України», яке відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, для судів є джерелом права. По цій справі суд повторив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі" проти Італії»)

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»). Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (рішення у справі «Райлян проти Росії»).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Бездіяльність державного виконавця заявником обґрунтовується невжиттям ним заходів, спрямованих на виконання рішення суду, а саме: накладення арешту на майно та кошти боржника, визначення вартості описаного та арештованого майна, залучення експертів та представників боржників для оцінки вартості арештованого майна та його реалізації, не притягнення осіб, які перешкоджали проведенню таких дій до відповідальності, у визначеному законом порядку.

Системний аналіз вищевказаних норм матеріального та процесуального права, наведені заявником доводи, які відповідають фактичним обставинам справи та необгрунтовано тривала затримка виконання рішення суду, дають достатні підстави для висновку про бездіяльність державного виконавця щодо виконання виконавчого листа, яка порушує право стягувача на своєчасне виконання рішення суду.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Наведене узгоджується з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, згідно з якою, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

А тому, з врахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про дії державного виконавця по виконанню виконавчого листа № 161/17645/14-ц виданого 24 лютого 2015 року Луцьким міськрайонним судом, суд прийшов до висновку про підставіть вимог ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та задоволення скарги.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, які полягають в порушенні строків проведення виконавчих дій з виконання рішення суду та зобовязати Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції провести дії щодо виконання рішення Луцького міськрайоного суду від 17.12.2014 року по справі № 161/17645/14-ц.

Керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Визнати бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції неправомірною.

Зобовязати Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції провести виконавчі дії щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 17.12.2014 року в цивільній справі № 161/17645/14-ц.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук