Справа № 462/5064/15 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/7548/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота&nbsp; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Банк Ренесанс Капітал», про порушення прав споживача банківських послуг, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до відповідача про зобов»язання позивача визнати його обов»язки за кредитним договором від 25 червня 2012 року достроково виконаними та видачу про це розписки, стягнення з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 Апелянт вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що 25 червня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту на суму 639 грн. При цьому відповідач шляхом обману, зловживання його довірою застрахував позивача від нещасних випадків на 99,68 грн., збільшивши суму кредиту до 738,68 грн. Стверджує, що п. 5 договору страхування вказує, що за таким не покриваються ризики осіб, які старші 65 років і є пенсіонерами, в той час, як він досяг 67 років і на час укладення договору був пенсіонером. Вказує, що 19 липня 2012 року він сплатив 442 грн. за договором споживчого кредиту, а 30 липня 2012 року - ще 200 грн., всього: 642 грн. Відповідач відмовляється визнати дострокове повернення кредиту, в порушення вимог ст.19 Закону України „Про захист прав споживача", почав вести щодо нього агресивні дїї, зокрема погрожував притягненням до кримінальної відповідальності, конфіскацією та розпродажем майна, примушував його до виконання цивільно-правових зобов'язань, погрожував насильством, що триває по даний час.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно із п. 6 ст. 19 вказаного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 9 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що грошові кошти в розмірі 639 грн. були надані ОСОБА_2 шляхом їх перерахунку на рахунок суб'єкта господарювання, а грошові кошти в розмірі 99 грн. 68 коп. були йому надані шляхом їх перерахування на рахунок страхової компанії.

З матеріалів справи №№462/5650/14-ц вбачається, що ОСОБА_2 у 2014 році звернувся до суду з позовом до АТ "Банк Ренесанс Капітал", в якому просив визнати нечесною та агресивною підприємницьку практику, визнати договір споживчого кредиту від 25 червня 2012 року достроково виконаним та зобов'язання видати про це розписку. Свої вимоги мотивув тим, що 25 червня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту на суму 738,68 грн., відповідач самовільно збільшив суму кредиту на 99,68 грн., застрахувавши його від нещасних випадків, що заборонено самим договором страхування і ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів". Зокрема, п. 5 договору страхування вказує, що за таким не покриваються ризики осіб, які старші 65 років і є пенсіонерами, в той час, як він досяг 67 років і на час укладення договору був пенсіонером. 26 червня 2012 року ним була подана заява про відмову від умов кредиту, однак відповідач відмовився її прийняти, після чого він вирішив погасити кредит достроково.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 рудня 2014 року, в позові ОСОБА_2 до АТ "Банк Ренесанс Капітал", про визнання нечесною та агресивною підприємницької практики та визнання договору достроково виконаним, - відмовлено за безпідставністю вимог.

Судом встановлено, що 25 червня 2012 року позивачу надано кредит в розмірі 738грн. П. 2.2 вказаного договору встановлено, що частина кредиту з метою оплати товару надається шляхом перерахування банком суми кредиту на рахунок підприємства торгівлі, а частина кредиту для оплати ціни договору страхування надається шляхом перерахування відповідної суми на рахунок страхової компанії. За користування кредитними коштами позивачу щомісячно нараховується комісія за обслуговування кредиту у сумі 22,16 грн. Відповідно до п. 2.6.3 Кредитного договору, дострокове погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: а) позичальник звертається до представника Банку за адресою банку з метою розрахунку заборгованості за кредитом (включаючи проценти, нараховані на суму кредиту, що достроково погашається, а також суму комісії за обслуговування кредиту, розраховану за повний місяць, в якому здійснюється дострокове погашення) та оформлення письмової заяви на дострокове погашення кредиту за встановленою банком формою (надалі - заява), яка має бути надана банку не менше, ніж за 5 (п'ять) робочих днів до запланованої дати дострокового погашення; б) банк здійснює розрахунок заборгованості позичальника за кредитом, в) позичальник, у відповідності до зробленого банком розрахунку, забезпечує не пізніше дати, що передує даті дострокового погашення, перерахування на рахунок банку або на рахунок позичальника, вказаний у графіку платежів сум грошових коштів, достатніх для (1) погашення кредиту, (2) сплати нарахованих до дати дострокового погашення процентів, (3) сплати суми комісії, що розраховується за повний місяць, в якому відбувається дострокове погашення, (4) інших належних до сплати платежів згідно з кредитним договором. Під повним місяцем розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів. Згідно з п. 2.6.4 виключно у випадку виконання позичальником всіх умов, вказаних в п. 2.6.3. цього розділу, банк в дату дострокового погашення, визначену у заяві, здійснює дії по погашенню заборгованості в порядку, передбаченому п.п. 2.4.3. та 2.4.4 кредитного договору. В іншому випадку, кошти, що були перераховані позичальником з метою дострокового погашення заборгованості, продовжують обліковуватись на рахунку до їх списання банком з метою погашення строкової заборгованості за кредитним договором в терміни, визначені графіком платежів (за умови відсутності простроченої заборгованості). Вказані умови погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи на вказаному договорі.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження дотримання ним всіх умов вказаного кредитного договору при достроковому погашенні кредиту, як і доказів того, що ним сплачено всю суму заборгованості відповідно до здійсненого банком розрахунку.

Встановлено, що в серпні 2012 року позивач припинив погашати кредит, оскільки вважає, що достроково виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак не надав суду доказів на підтвердження дотримання ним всіх умов кредитного договору при достроковому погашенні кредиту, як і доказів того, що ним сплачено всю суму заборгованості відповідно до здійсненого банком розрахунку.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді