Справа № 199/8490/15-ц
11 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: Руденко В.В.,
при секретарі: Завгородній Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-юридична компанія «Альфа-Гарант» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, посилаючись на те, що він з 10 вересня 2015 року по 05 жовтня 2015 року працював на посаді охоронця в ТОВ «Охоронно-юридична компанія «Альфа-Гарант», виконував роботу з охорони духовного центру «Відродження» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23-В в м. Дніпропетровську. Відпрацював 13 змін по 24 години кожна, за що йому представниками відповідача було обіцяно заробітну плату по 250 грн. за зміну, всього 3250,00 грн. Протягом всього часу його роботи у відповідача, керівництвом підприємства йому було обіцяно також оформили його на роботу в установленому законом порядку, але вказані дії вчинені не були. 05.10.2015 року позивач виявив бажання звільнитись та за погодженням з адміністрацією відповідача більше не виходив на роботу. На його, у тому числі письмову, вимогу виплатити заробітну плату, його було повідомлено, що він оштрафований та гроші йому не виплатять.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.
Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом встановлено, що, позивач обґрунтовує свій позов,що він, нібито, з 10 вересня 2015 року по 05 жовтня 2015 року працював на посаді охоронця в ТОВ «Охоронно-юридична компанія «Альфа-Гарант», виконував роботу з охорони духовного центру «Відродження» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23-В в м. Дніпропетровську. Однак, як зазначає сам позивач у позові, офіційно він оформлений у ТОВ «Охоронно-юридична компанія «Альфа-Гарант» не був.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У ст. 24 КЗпП України зазначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, передбачені ст.116 цього Кодексу.
Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Однак в даному випадку, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів знаходження його у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронно-юридична компанія «Альфа-Гарант», а саме укладання трудового договору з відповідачем, позовних вимог щодо встановлення факту укладання між сторонами трудового договору позивачем не заявлено, а отже підстави для виплати йому будь-яких сум, що належить йому від підприємства, відсутні.
Згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 47, 83, 116 КЗпП України,суд-
У позовних вимогах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-юридична компанія «Альфа-Гарант» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні,- відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя