АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/8966/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Козлов Р.Ю.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального Спеціалізованого будівельного управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ Міністерства Оборони України про повернення майна з чужого незаконного володіння та стягнення відсотків за користування грошовими коштами, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Центрального Спеціалізованого будівельного управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ Міністерства Оборони України про повернення майна з чужого незаконного володіння та стягнення відсотків за користування грошовими коштами

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 грудня 2005 року між ним та Міністерством оборони України, в особі Центрального спеціалізованого будівельного управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, нерухомого військового майна - будови, будівлі, споруди військового містечка Б-21 в цілому. На виконання умов укладеного договору, позивачем 16 лютого 2006 року на рахунок Центрального спеціалізованого управління було перераховано 920 000 грн. 27 грудня 2006 року він на підставі договору купівлі-продажу відчужив вказане майно на користь ОСОБА_3 Рішенням Балаклавського районного суду м. Севастополя від 18 жовтня 2011 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ним та Міністерством оборони України. Рішенням апеляційного суду м. Севастополя від 29 серпня 2013 року витребувано у ОСОБА_3 на користь держави в особі Міністерства оборони України нерухоме майно військового містечка Б-21. Отже відповідач, який отримав він нього кошти, зобов»язаний повернути їх йому.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляцій скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі Центрального спеціалізованого будівельного управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, нерухомого військового майна - будови, будівлі, споруди військового містечка Б-21 в цілому.

28 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_2 відчужив на користь останнього будови, будівлі та споруди загальною площею 458,40 кв.м. В свою чергу ОСОБА_3 на виконання умов договору передав позивачеві грошову суму у розмірі 5 612 649,60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 33).

Прокурор Військово-Морських сил України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України у червні 2007 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна - військового містечка Б-21 від 12.12.2005 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України, від імені якого діяло Центральне спеціалізоване будівельне управління (госпрозрахункове) (ЦСБУ) Міністерства оборони України.

Заочним рішенням Балаклавського районного суду м. Севастополя від 18 жовтня 2011 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між позивачем та Міністерством оборони України.

Рішенням Балаклавського районного суду м. Севастополя від 27 червня 2013 року у справі 701/3006/2012 в задоволенні позову Заступника військового прокурора Військово-Морських України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено, однак рішенням апеляційного суду м. Севастополя від 29.08.2013 року у справі №22-ц/797/2122/13 апеляційну скаргу прокурора Кримського регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задоволено частково, скасовано рішення Балаклавського районного суду м. Севастополя від 27червня 2013 року та ухвалено нове рішення, яким витребувано у громадянина ОСОБА_3 на користь держави в особі Міністерства оборони України нерухоме майно військового містечка Б-21, розташованого за адресою:АДРЕСА_1. Позов в частині визнання права власності залишено без задоволення.

Позивач вважає, що оскільки судом визнано недійсним договір, укладений між ним та Міністерством оборони України в особі Центрального спеціалізованого будівельного управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ, передані на виконання недійсного договору грошові кошти є майном, яке набуте відповідачем без достатньої правової підстави, а тому просив повернути грошові коштів, передані ним за договором купівлі-продажу до Центрального Спеціалізованого будівельного управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ як самостійного учасника цивільних правовідносин.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі змістом договору купівлі-продажу, він був укладений позивачем з Державою Україна в особі Міністерства оборони України, від імені якого діяло Центральне Спеціалізоване будівельне управління (Госпрозрахункове) ЦСБУ за довіреністю. Грошові кошти, про повернення яких позивачем заявлено вимогу, згідно п. 3.2 Договору мали були перераховані на рахунок №3192 в ОПЕРУ Державного казначейства України (спеціальний фонд Міністерства оборони України власні надходження Державного бюджету).

На підтвердження перерахування Центральному Спеціалізованому будівельному управлінню (Госпрозрахункове) ЦСБУ вартості придбаного майна, позивачем надано суду копію банківською виписки, із якої вбачається оплату відповідачеві невизначеною особою викупу паю Міністерства оборони України за договором №б/н від 12.12.2005 р. в сумі 920 000 грн. (а.с.16).

Вказана копія документу не є достатнім доказом для зобов»язання відповідача повернути позивачеві вказані кошти та стягнення з відповідача процентів за користування безпідставно одержаними грошовими коштами за нерухоме майно, оскільки не містить даних, що саме ОСОБА_2 здійснено оплату вартості нерухомого військового майна. За таких обставин, висновок суду про те, що позивачем перераховано відповідачеві 920 000 грн. на виконання спірного договору купівлі-продажу є помилковим і підлягає виключенню з рішення суду, оскільки ця обставина належним чином не доведена.

З матеріалів справи також убачається, що спори які стосувались об'єктів нерухомого майна, яке є предметом договорів купівлі-продажу, відбувалися за участі саме держави в особі Міністерства оборони України, яке не притягнуто до участі в справі, хоча інтереси його зачіпаються даним спором.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2- відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: