Провадження №2/761/7099/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КредіАгріколь Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору та зобов'язання скасувати рішення про накладення штрафу,

в с т а н о в и в:

07.07.2015 року представник позивачки звернулася до суду з позовом до ПАТ «КредіАгріколь Банк», в якому просила визнати недійсним п.3.3.4 кредитногодоговору №4/1134546 від 17.01.2014 року, укладеного між ПАТ «КредіАгріколь Банк» та ОСОБА_1, зобов'язати ПАТ «КредіАгріколь Банк» скасувати штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 3% від загальної суми вартості транспортного засобу, нарахованої ПАТ «КредіАгріколь Банк», відповідно до п.п.5.4 та 3.3.4 кредитного договору №4/1134546 від 17.01.2014 року.

Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 17.01.2014 року між нею та ПАТ «КредіАгріколь Банк» було укладенокредитний договір №4/1134546, за умовами якого банк надав позивачці кредит у розмірі 134808 грн. на купівлю автомобіля KIA Ceed для особистих потреб. Пунктом 3.3.4 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний забезпечити страхування майна, що буде передане в заставу згідно п.1.2. Договору, від заподіяння збитків за ризиками КАСКО. Вказане майно повинно бути застраховане у повному обсязі протягом строку дії договору в страховій компанії, погодженій (рекомендованій) банком. 29.12.2014 року між позивачем та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було укладено договір страхування № 06-PR/01-024-01757. Листом банку № 14404/1944 від 13.05.2015 року позивачку було повідомлено про те, що остання заключила договір страхування № 06-PR/01-024-01757 від 29.12.2014 року, яка на сьогоднішній день, не включена до переліку рекомендованих банком страхових компаній,в зв'язку з чим банк скористався своїм правом і згідно п.5.4. кредитного договору нарахував позивачці штраф у розмірі 3 % від вартості транспортного засобу, а саме 6740,4 грн.

Під час розгляду справи представником позивачки було уточнено прізвище, ім'я та по-батькові позивачки, а саме замість ОСОБА_2 вказано правильно ОСОБА_1 та долучено до матеріалів справи копію паспорту позивачки.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним, просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення представників сторін, що з'явились на розгляд справи, вивчивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 17.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КредіАгріколь Банк» було укладено кредитний договір №4/1134546, за умовами якого банк надав позивачці кредит у розмірі 134808 грн. на купівлю автомобіля KIA Ceed для особистих потреб. Пунктом 3.3.4 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний забезпечити страхування майна, що буде передане в заставу згідно п.1.2. Договору, від заподіяння збитків за ризиками КАСКО. Вказане майно повинно бути застраховане у повному обсязі протягом строку дії договору в страховій компанії, погодженій (рекомендованій) банком.

Крім того, відповідно до п.1.1.2. кредитного договору №4/1134546 від 17.01.2014 року ПАТ «КредіАгріколь Банк» відкрив відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий в заставу банку, за ризиками КАСКО з максимальним лімітом кредитування у сумі 26360,58 грн. з строком користування з 17.01.2014 року по 16.01.2021 року.

29.12.2014 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було укладено договір № 06-PR/01-024-01757 добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави.

Листом банку № 14404/1944 від 13.05.2015 року позивачку було повідомлено про те, що остання заключила договір страхування № 06-PR/01-024-01757 від 29.12.2014 року, яка на сьогоднішній день, не включена до переліку рекомендованих банком страхових компаній, в зв'язку з чим банк скористався своїм правом і згідно п.5.4. кредитного договору нарахував позивачці штраф у розмірі 3 % від вартості транспортного засобу, а саме 6740,4 грн.

Пунктом 1.1.1. кредитного договору №4/1134546 від 17.01.2014 року визначено вартість автомобіля, яка складає 224680 грн., з чого слідує, що банк наклав на позивачку штраф у розмірі 6740,40 грн.

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 в своєму позові наполягає на тому, що враховуючи положення ст. 14 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», п.3.3.4 кредитного договору №4/1134546 від 17.01.2014 року суперечить чинному законодавству та має бути визнаний недійсним.

Відповідно доч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З матеріалів справи та пояснень сторін судом встановлено, що договір укладений в письмовій формі, він підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами.

Згідно з п.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною позивачки не надано суду належних доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилається в своєму позові, як на підстави для його задоволення.

Судом при розгляді справи не встановлено жодного порушення закону з боку відповідача при укладанні кредитного договору, на які вказує позивачка в позові, крім того, оскільки відповідно до укладеного між сторонами договору позивачці було запропоновано 15 страхових компаній, де вона може застрахувати автомобіль, у зв'язку з цим суд не вбачає жодних несправедливих умов у запропонованому договорі зі сторони відповідача, а тому суд не знаходить законних підстав для визнання недійсним п.3.3.4 кредитного договору №4/1134546 від 17.01.2014 року, укладеного між ПАТ «КредіАгріколь Банк» та ОСОБА_1, та зобов'язання ПАТ «Креді Агріколь Банк» скасувати штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 3% від загальної суми вартості транспортного засобу, нарахованої ПАТ «КредіАгріколь Банк», відповідно до п.п.5.4 та 3.3.4 кредитного договору №4/1134546 від 17.01.2014 року.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 203, 207, 215-217 ЦК України,ст.ст. 3, 10, 11, 17, 57-60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КредіАгріколь Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору та зобов'язання скасувати рішення про накладення штрафу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: