Дата документу 18.11.2015
Справа № 520/9668/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальності «Будівельна компанія Одесжитлобуд» звернулося до суду з позовом в якому просить (згідно уточненої редакції) застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом повернення майнових прав на квартиру в 19-ти поверховому будинку, розміщеному в м. Іллічівськ Одеської області, по вул. Героїв Сталінграду, 18 Товариству з обмеженою відповідальністю «БК Одесжитлобуд» (а.с.2-3, 87-89).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу майнових прав на вищевказану квартиру був укладений з порушенням чинного, на момент вчинення правочину, законодавства України що регулювало вказану процедуру, що і стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

В судове засідання позивач не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив, заява про розгляд справи без його участі не надходила.

Відповідач в судове засідання не зявилась, представник відповідача ОСОБА_2 надала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнає повністю, та заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Договору №61/Ил-19/В-19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в 19-ти поверховому житловому будинку, що будується, розташованому за адресою: м.Іллічівськ, вул.Героїв Сталінграда, 18, (буд. №19), від 28 вересня 2007 року (а.с.4-5), укладеному між ТОВ «БК «Одесжитлобуд» та ОСОБА_1, продавець - ТОВ «БК «Одесжитлобуд» зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва житлового будинку в IV кварталі 2008 року, та після введення в експлуатацію будинку за умови, що Покупець повністю сплатив вартість майнових прав на квартиру, Продавець зобов'язується протягом 60 календарних днів передати за актом прийому-передачі у власність Покупця квартиру №76, площею 57,77 кв.м., на 13 поверсі. Покупець ОСОБА_1 за договором повинна була сплатити, згідно з графіком оплати вартості квартири, грошову суму в гривнях, еквівалентну 46023 доларам США.

Відповідно до Акту звірки від 26 листопада 2008 року (а.с.6), ТОВ «БК «Одесжитлобуд» отримало від ОСОБА_1 на виконання Договору №61/Ил-19/В-19 загальну суму - 235463,80 грн.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 виконала взяті на себе зобов'язання за Договором №61/Ил-19/В-19 від 28.09.2007 року в повному обсязі (а.с.4-6).

При укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не виявила потреби завірити Договір у нотаріуса. Так при укладені Договору між Продавцем і Покупцем був складений Договір згідно ст. 638, 639 ЦК України.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частина 2 ст.656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі - продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Виходячи з аналізу зазначених норм, лише окремі договори купівлі-продажу, а саме договору купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартир), іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Договори купівлі-продажу майнових прав на ці обєкти також підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Як вбачається зі змісту Договору, відповідач набуває право власності на квартиру після введення обєкту будівництва в експлуатацію. Оскільки обєкт і досі не добудований, а відповідно і не введений до експлуатації, то відповідач не в змозі зареєструвати майнові права на нерухоме майно.

Посилання позивача на ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є недоцільним, оскільки ст.5 цього Закону приводить виключний перелік обєктів нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Посилаючись на ст.657 ЦК України, позивач не враховує правового змісту Договору та характеру прав, які набуває відповідач, а також те, що на момент його укладення відповідач не міг отримати майнових прав на квартиру, оскільки їх на той час не існувало, як і не існує на даний момент, а тому посилання позивача на обовязковість нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу майнових прав є безпідставним.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги посилання представника Товариства з обмеженою відповідальності «БК Одесжитлобуд» відносно ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Та вважає позицію сторони необґрунтованою.

За приписами ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 постанови ПВСУ №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесажитлобуд» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя