АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Департамента державної виконавчої служби

Міністерства юстиції України

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на дії та постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «Хрещатик» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 (далі Департамент ДВС МЮУ).

В обґрунтування своїх вимог банк посилався на те, що при виконанні судового рішення щодо стягнення з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_3 2279254 доларів США державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_2 10.06.2015 року була винесена постанова про стягнення з банку виконавчого збору у сумі 227925,40 доларів США у виконавчому провадженні № 47346402.

Вищевказана постанова була направлена на адресу боржника 06.08.2015 року та отримана останнім 10.08.2015 року.

Як вбачається з постанови про стягнення виконавчого збору вона винесена 10.06.2015 року, в якій державний виконавець вказує, що банк не виконав рішення суду добровільно у встановлений семиденний строк. Проте, банк і не міг виконати це рішення добровільно в семиденний строк, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2015 року (де зазначений строк добровільного виконання) банку не надсилалася у встановлений законом строк. Ця постанова була отримана банком лише 12.05.2015 року. Отже, банк не знав і не міг знати про відкриття виконавчого провадження та необхідності добровільного виконання рішення суду.

За таких обставин, банк звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_2 від 10.06.2015 року у ВП №47346402 про стягнення з ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчого збору у сумі 227925,40 доларів США / а. с. 2-3 /.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська розглянуто по суті вищевказану справу і 28.09.2015 року постановлено ухвалу, якою скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено.

Суд визнав неправомірною та скасував постанову головного державного виконавця Департаменту ДВС МЮУ від 10.06.2015 року у ВП №47346402 про стягнення з ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчого збору у сумі 227925,40 доларів США / а. с. 33-35 /.

З ухвалою суду від 28.09.2015 року не погодився Департамент ДВС МЮУ і звернувся з апеляційною скаргою, де просить скасувати цю ухвалу суду та відмовити банку у скарзі, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права / а. с. 37-40 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та провадження у справі закрити, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи ПАТ «КБ «Хрещатик» звернувся до суду зі скаргою, в якій оскаржуючи дії державного виконавця щодо прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ставить питання про її неправомірність та скасування.

За змістом п.7 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу.

Також, згідно роз'яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, - відповідно до статей 28, 41, 89 ЗУ «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а згідно із п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 7 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, - за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Аналогічний висновок є і у п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства в справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

У зв'язку із вище викладеним, у разі подання такої скарги (зокрема скарги відносно постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та дій повязаних з цією постановою) в порядку цивільного судочинства суд, який помилково прийняв скаргу до розгляду, під час судового розгляду цієї скарги має закрити провадження у справі з тих підстави, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку, що ухвала суду від 28.09.2015 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в силу п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,205 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: