провадження № 2/760/4969/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
04.06.2015 позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1; зняти ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання у Відділі паспортної реєстрації і міграційної роботи Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їм та третім особам ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.12.2005.
Відповідно до довідки форми № 3 від 13.05.2015 № 1446 у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
Відповідач впродовж 3 років у вказаній квартирі не проживає, своїх речей там не зберігає, квартирою не цікавиться, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не бере.
На відповідача, який не проживає у квартирі, нараховуються додаткові кошти по оплаті житлово-комунальних послуг.
Позивачі вважають, що реєстрація ОСОБА_6 за вказаною адресою перешкоджає позивачам, як власникам даної квартири, повною мірою реалізовувати своє право власності, а тому звернулися до суду з цим позовом.
На підтвердження цих обставин позивачі надали такі докази: копію свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 09.12.2005 (а.с. 7), довідку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурного підрозділу Центр обслуговування споживачів № 2 від 13.05.2015 № 1446 (а.с. 8), копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 16.02.2013 (а.с. 9), акт мешканців будинку по АДРЕСА_1 від 03.06.2015 (а.с. 10).
У ході судового розгляду справи суд за клопотанням позивачів замінив відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_3, оскільки відповідач змінила своє прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_3, та залучив до участі у справі третіх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Також позивачі зменшили свої позовні вимоги та просили суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивачі позов підтримали і просили його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивачів, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 у рівних частинах на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.12.2005 (а.с. 7).
Зазначена квартира зареєстрована на праві спільної власності в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна.
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 з 28.07.1987, ОСОБА_4 з 28.07.1987, ОСОБА_1 з 04.02.1997, ОСОБА_5 з 14.01.1992 та ОСОБА_3 з 01.03.2011.
Зазначений факт підтверджується довідкою форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурного підрозділу Центр обслуговування споживачів № 2 від 13.05.2015 № 1446 (а.с. 8).
Позивач ОСОБА_1 та відповідач розірвали шлюб 16.02.2013, про що складено відповідний актовий запис № 37. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 16.02.2013 (а.с. 9).
На виконання вимог частини третьої статті 122 ЦПК суд звернувся до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.
Відповідно до інформації, одержаної на запит суду за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 та зазначено, що прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_3.
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно з статтю 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК).
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як власники майна, можуть вимагати захисту права власності.
Відповідно до статті 391 ЦК «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».
Зазначений речовий спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, полягає у вимозі усунення перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцю здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном.
Відповідно до статті 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
Однак, частина друга статті 405 ЦК передбачає, що «член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».
Позивачі стверджували, що відповідач не проживає у квартирі понад 3 роки. На підтвердження цього посилалися на акт мешканців будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2), ОСОБА_8 (паспорт серії НОМЕР_3), ОСОБА_9 (паспорт серії НОМЕР_4), підписи яких завірені начальником житлово-експлуатаційної дільниці №906 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурного підрозділу Центр обслуговування споживачів № 2 ОСОБА_10 (а.с. 10).
У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є сусідкою позивачів, підтвердила, що коли ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були однією сім'єю, то відповідач проживала у квартирі. Свідок бачила, як відповідач 3 роки назад вивезла свої речі. З того часу відповідач у квартирі не проживає, а позивач ОСОБА_1 має нову сім'ю.
Суд бачить важливим аргумент позивачів, що за користування квартирою нараховуються житлово-комунальні послуги.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачів створює перешкоди позивачам у здійсненні правомочностей власника майна.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.
Керуючись статтями 13, 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), статтею 156 ЖК, статтями 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 33, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко