РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник банку звернувся 25 серпня 2015 року до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № КЛ 3504/08 від 30.04.2008 року, яка за курсом НБУ на 20.04.2014 року становить 240714, 25 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитним договором 61025, 71 грн., відсотків по заборгованості 12628, 06 грн., відсотків по простроченій заборгованості 167060,48 грн.

В обґрунтування позову представник банку послався на те, що відповідач не виконує зобов'язання по поверненню кредиту, не сплачує проценти, внаслідок чого станом на 20.04.2014 року у нього створилась заборгованість у зазначеній сумі.

В судове засідання представник позивача не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву з проханням справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечила, подала заяву про застосування строку позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності, посилаючись на те, що договором про відкриття кредитної лінії від 30.04.2008 року встановлений кінцевий строк повернення кредитних коштів 24.04.2010 року, а до суду позивач звернувся після спливу загального 3-річного строку позовної давності. Також зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання грошових коштів відповідачем, крім того, було здійснено невірні розрахунки процентів за користування кредитними ресурсами.

Суд, вислухавши представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі наступного.

Згідно з умовами Договору про відкриття кредитної лінії № КЛ 3504/08 від 30.04.2008 р., укладеного між сторонами, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 3000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п.4.1. договору в розмірі 15 %. /а.с. 5-6/

Відповідно до п.3.2.договору позичальник зобовязаний повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами 24 квітня 2010 року.

Відповідно до п.3.2.1 договору позичальник зобов'язаний щомісячно, з 26 числа поточного місяця до 5 числа наступного місяця провадити зменшення розміру заборгованості за позикою (суми виданих кредитних ресурсів), яка створилась станом на початок дня 26 числа поточного місяця, на розмір процентів за кредитом, розрахованих станом початок дня 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3.2, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору відповідач зобов'язаний у встановлений договором строк повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач в порушення умов договору своєчасно не сплачував передбачені договором суми, внаслідок чого станом на 20.04.2014 року у нього склалася заборгованість: прострочена заборгованість за кредитним договором 61025,71 грн., відсотки по заборгованості 12628,06 грн., відсотки по простроченій заборгованості 167060,48 грн., та нарахована пеня за кожен день прострочення в розмірі 1%, як передбачено п.6.1 договору, у загальному розмірі 605139,28 грн. /а.с.7/

Вимоги щодо стягнення пені не заявлені позивачем. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Строк повернення кредиту згідно кредитного договору визначено 24 квітня 2010 року.

Згідно правового висновку Верховний Суд України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором визначено, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та сплата відсотків за його користування повинна здійснюватися відповідачем частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно відраховувати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку з наведеним, та з урахуванням дати звернення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з позовом до суду 25 серпня 2015 року, трирічна позовна давність для звернення позивача за захистом своїх прав до суду обмежується 24 квітня 2013 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу, проценти, відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно до вимог ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором, або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускаються лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

В частині 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором 61025,71 грн., відсотків по заборгованості 12628,06 грн., відсотків по простроченій заборгованості 167060,48 грн., заявлені ним за межами встановлених зазначеними нормами ЦК України строків та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови позивачу у позові в повному обсязі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що суд відмовляє в позові у повному обсязі, відсутні і підстави для покладення судових витрат на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.254, 257, 258, 261, 267, 526, 598, 610, 611,625, 1048, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про відкриття відновлювальної лінії № КЛ 3504/08 від 30.04.2008 року в сумі 240714, 25 грн. - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -