Справа № 214/3721/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу, суми процентів за вкладом, трьох процентів та індексу інфляції, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», в якому просить стягнути з відповідача на його користь: суму вкладу у розмірі 20 000 грн. 00 коп., а також 22% річних понад строк дії договору у розмірі 867 грн. 94 коп., суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 118 грн. 36 коп., та індекс інфляції 5 262 грн. 40 коп., а загалом 26 248 грн. 70 коп.

В ході розгляду справи, збільшивши позовні вимоги, просить: стягнути з відповідача на його користь: суму вкладу у розмірі 20 000 грн. 00 коп., а також 22% річних понад строк дії договору у розмірі 1 193 грн. 42 коп., суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 162 грн. 74 коп., та індекс інфляції 5 820 грн. 00 коп., а загалом 27 176 грн. 16 коп.

В обґрунтування позову навів наступне. 10 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення №11 Криворізької філії АТ «Банку «ОСОБА_2 та Кредит» був укладений договір-заява № 305835/43748/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці в національній валюті.

Відповідно до п.1. договору, позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2630.2.043393 (надалі вкладний рахунок) у сумі 20 000 грн. 00 коп. (надалі вклад), на строк з 10 грудня 2014 року по 10 березня 2015 року , у порядку та на умовах, визначених в договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», які оприлюднені на офіційному сайті відповідача www.fcbank.com.ua). Основні умови разом з договором заявою складають договір банківського вкладу та є його невідємними частинами (п.9 договору-заяви).

Пункт 2 договору за час користування коштами вкладу відповідач нараховує та виплачує позивачу проценти за ставкою 22,00% річних.

Договір був укладений на строк з 10 грудня 2014 року по 10 березня 2015 року (п.1. Договору).

Згідно п.3 договору виплата нарахованих процентів на вклад, здійснюється банком (відповідачем) у день закінчення строку, визначеного п.1. договору одночасно з поверненням вкладу.

Відповідно до п.6. договору - після закінчення строку (10 березня 2015 року) визначеного у п.1. договору, вклад повертається позивачу в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2. Основних умов.

Пункт 5.2. Основних умов передбачає: У випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу визначеного договором-заявою. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочій день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступній перший робочий день.

Керуючись пп.3, 6 договору та пп. 4.2., 4.3.1., 5.2. Основних умов 06 березня 2015 року, позивачем відповідачу була подана письмова-вимога, про небажання продовжувати дію договору та повернення позивачу вкладу та нарахованих процентів шляхом видачі готівки. Вимога отримана відповідачем та зареєстрована в банку за вх. № 1342 від 06.03.2015.

При припиненні дії договору відповідач зобовязаний здійснити розрахунок, повернути позивачу суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу (п.6.3.2. Основні умови).

Таким чином, відповідач повинен був повернути вклад та виплатити нараховані проценти позивачу 10 березня 2015 року, який був робочим днем.

Оскільки у день закінчення строку договору відповідач не повернув позивачу вклад разом з нарахованими процентами, позивач 12 березня 2015 року направив відповідачу претензію, якою вимагав повернути вклад та нараховані проценти в строк до 17 березня 2015 року.

Відповідачем проценти нараховані за час дії договору були перераховані на картковий рахунок.

08 квітня 2015 року відповідачем на адресу позивача була направлена відповідь на претензію, в якій відповідач проігнорувавши вимоги позивача, жодним чином не пояснює на якій підставі не повертає вклад.

Згідно п.7.2. Основних умов суперечки, що виникають за договором, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі не досягнення згоди відповідно до чинного законодавства України, з огляду на що позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Частина 1 статті 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та змісту договору, останній є зобовязанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначений договором та Основними умовами строк суму внеску, то відповідач порушив умови договору, оскільки такий його обовязок був ним передбачений.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Керуючись положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частина 1 статті 611 ЦК України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, зокрема в постанові зазначається «Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Судами встановлено, що позивачі у день закінчення строку дії договорів 10 квітня 2009 року, звернулися до банку із заявами про повернення банківських вкладів кожний, чим засвідчили свої наміри припинити дію договорів. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів 10 квітня 2009 року, проте повернув кошти позивачам лише 31 грудня 2009 року, чим порушив свої грошові зобовязання. За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України».

Позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 625 ЦК України та відповідно просить стягнути з відповідача на його користь суму внеску з урахуванням індексу інфляції, а також відповідну суму процентів за фактичну кількість днів користування внеском.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. З наданих суду письмових заперечень вбачається, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. Дійсно, між АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір-заяву №305835/43748/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 10.12.2014 року (надалі - депозитний договір) на строк з 10 грудня 2014р. по 10 березня 2015р. Відповідно до п. 2 депозитного договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього депозитного договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 22% річних. Залишок коштів після закінчення строку розміщення вкладу зберігався в банку на умовах вкладу на вимогу. Відповідно до абз. 4 п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит», нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення строку розміщення депозитного вкладу за період подальшого знаходження коштів у користуванні банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період знаходження коштів на вкладі на вимогу. Згідно п. 8.1. Основних умов, вкладник підписанням договору-заяви підтверджує, що він ознайомлений з чинними на момент підписання договору-заяви розмірами процентної ставки для нарахування процентів на залишок грошових коштів на вкладному рахунку на вимогу/рахунку на вимогу та тарифами комісійної винагороди банку за розрахунково-касове обслуговування депозитних рахунків фізичних осіб (надалі тарифи Банку) та погоджується з ними. Відповідно до тарифів банку, процентна ставка для нарахування процентів по позитивних залишках на рахунку вкладу на вимогу складає 0,0001 % річних. Таким чином, сторони договірних правовідносин визначили, що проценти за користування коштами вкладу нараховуються у повному обсязі лише протягом певного, визначеного заздалегідь строку (з 10 грудня 2014р. по 10 березня 2015р.), в той час як нарахування процентів після закінчення визначеного строку розміщення вкладу здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу. Відповідно, обов'язок банку по нарахуванню та виплаті вкладнику передбаченого договором розміру процентів по вкладу припинився в обумовлені депозитним договором строки, незалежно від факту виконання банком зобов'язання в частині повернення самого вкладу.

Щодо стягнення 3% річних за договором та інфляційних втрат. Відповідно до тарифів банку, процентна ставка для нарахування процентів по позитивних залишках на рахунку вкладу на вимогу складає 0,0001 % річних. Стягнення 3% річних згідно положень ст.625 ЦК України передбачено законодавцем у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, розмір зараховуваних за користування грошовими коштами процентів визначений депозитним договором на рівні 0, 0001% річних. Таким чином, заявлені вимоги щодо стягнення визначених ст.625 ЦК України на випадок відсутності визначеної договором процентної ставки 3% річних, суперечать положенням ст.625 ЦК України. Вважає, що відсутні підстави стягнення з банку 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір - заява (а.с.6), квитанція (а.с.7), розрахунок (а.с.8), письмова вимога (а.с.9), претензія (а.с.10-12), повідомлення (а.с.13), Основні умови (а.с.14-19), розрахунок (а.с.26), заперечення (а.с.34-36).

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

10 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення №11 Криворізької філії АТ «Банку «ОСОБА_2 та Кредит» був укладений договір-заява № 305835/43748/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці в національній валюті.

Відповідно до п.1. договору, позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2630.2.043393 у сумі 20 000 грн. 00 коп., на строк з 10 грудня 2014 року по 10 березня 2015 року, у порядку та на умовах, визначених в договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «ОСОБА_2 та Кредит».

Відповідно до п.2 договору, за час користування коштами вкладу відповідач нараховує та виплачує позивачу проценти за ставкою 22,00% річних.

Згідно п.3 договору виплата нарахованих процентів на вклад, здійснюється відповідачем у день закінчення строку, визначеного п.1. договору одночасно з поверненням вкладу.

Відповідно до п.6. договору, після закінчення строку, визначеного у п.1. договору, вклад повертається позивачу в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2. Основних умов. Пункт 5.2. Основних умов передбачає, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу визначеного договором-заявою. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочій день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступній перший робочий день.

06 березня 2015 року, позивачем відповідачу була подана письмова-вимога про небажання продовжувати дію договору та повернення позивачу вкладу та нарахованих процентів шляхом видачі готівки. Вимога отримана відповідачем та зареєстрована в банку за вх. № 1342 від 06.03.2015.

10 березня 2015 року відповідач не повернув позивачу вклад разом з нарахованими процентами, позивач 12 березня 2015 року направив відповідачу претензію, якою вимагав повернути вклад та нараховані проценти в строк до 17 березня 2015 року.

Відповідачем проценти нараховані за час дії договору були перераховані на картковий рахунок.

Станом на 17 червня 2015 року та до даного часу вклад позивачеві не повернутий, проценти не сплачені. Розмір заборгованості відповідача станом на 17 червня 2015 року становить : за основним зобовязанням 20 000 грн. 00 коп.; за процентами 1193 грн. 42 коп.; 3% річних 162 грн. 74 коп.; інфляційні нарахування 5820 грн. 00 коп., загалом 27 176 грн. 16 коп.

Розмір 22 % річних становить 1193 грн. 42 коп., який складається з наступного.

20 000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 22% / 365 х 99 днів (кількість днів прострочення - з 11 березня 2015 по 17 червня 2015 року включно) = 1 193 грн. 42 коп.

Розмір 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України становить 162 грн. 74 коп., який складається з наступного. 20 000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 3% / 365 х 99 (кількість днів прострочення - з 11 березня 2015 по 17 червня 2015 року включно) = 162,74 грн.

Розмір інфляційного нарахування становить 5820 грн. 00 коп., який складається з наступного. 20 000 грн. 00 коп. (сума боргу) х 1,291 (сукупний індекс інфляції за період з 11.03 по 31.05.15 року (110,8:100) х (114 :100) х (102,2:100) = 1,108 х 1,14 х 1,022 = 1,291) 20 000 грн. 00 коп. (сума боргу) = 5 820 грн. 00 коп. Індекс інфляції за березень 110,8%. Індекс інфляції за квітень 114%. Індекс інфляції за травень 102,2%.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі пояснень та письмових доказів: договір - заява (а.с.6), квитанція (а.с.7), письмова вимога (а.с.9), претензія (а.с.10-12), повідомлення (а.с.13), Основні умови (а.с.14-19), розрахунок (а.с.26).

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів».

Між сторонами, з дотриманням вимог ст.ст. 1058, 1059 ЦК України, укладений договір банківського вкладу.

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу із спливом встановленого строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Судом встановлено, що між позивачем, який не юридичною особою та банком, укладений договір строкового банківського вкладу, за яким позивач є вкладником.

Відповідно до ст. 1061 ч.1 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач є споживачем, а відповідач виконавцем.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні вбачається з вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст.64 Конституції України прав людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст. 1066 ЦК України визначено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що відповідачем порушено право позивача на отримання належного йому банківського вкладу та процентів на суму вкладу, а тому позивач обґрунтовано, у відповідності зі ст.ст. 15,16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Посилання відповідача на положення п. 5.2. Основних умов, як на підставу у відмові у задоволенні вимог позивача в частині стягнення процентів у розмірі 22% з 11 березня 2015 по 17 червня 2015 року включно, суд вважає необґрунтованим, оскільки у відповідності до п. 4.1.3.нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з вкладного рахунку. Таким чином, оскільки станом на 17 червня 2015 року позивачеві вклад повернутий не був, то проценти за вкладом належить нараховувати по 17 червня 2015 року включно. Тому ці заперечення суд відкидає.

Посилання відповідача на розмір процентної ставки для нарахування процентів по позитивних залишках на рахунку вкладу - 0,0001 % річних, як на підставу у відмові у задоволенні вимог позивача в частині стягнення 3% річних, суд вважає необґрунтованим. Так, відповідно до п. 4.1. тарифів банку (а.с.36), зазначений розмір процентів - 0,0001 % річних, застосовується як процентна ставка на поточних рахунках, відкритих у системі «Інтернет банк» і, крім того, використовується для вкладів на вимогу. Судом встановлено, що вклад позивача не є вкладом на вимогу, а є строковим вкладом. Також, відповідачем не надано доказів у підтвердження того, що рахунок позивача відкрито у системі «Інтернет банк». Крім того, суд вважає, що нарахування процентів за зазначеними тарифами банку, не розповсюджується на випадок порушення банком своїх зобовязань, оскільки в даному випадку належить застосовувати норми ст. 625 ч.2 ЦК України. Тому ці заперечення суд відкидає.

Заперечення банку проти стягнення інфляційних витрат ніяк відповідачем необґрунтовані. Тому ці заперечення суд відкидає.

Вислухавши позивача та дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 271 грн. 76 коп.

Керуючись ст.ст. 19, 99, 41, 64 Конституції України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 525, 526, 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» - задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь ОСОБА_1: суму вкладу у розмірі 20 000 грн. 00 коп., а також 22% річних понад строк дії договору у розмірі 1 193 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми - 162 грн. 74 коп., та індекс інфляції - 5 820 грн. 00 коп., а загалом 27 176 грн. 16 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 271 грн. 76 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов