АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Сливка А.В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі по цивільній справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2015 відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі представник заявника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що висновок суду про наявність спору про право є помилковим і передчасним.

В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження у справі виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право, а саме право заявника на оформлення спадщини, який повинен вирішуватись в позовному провадженні.

Вказаний висновок суду є передчасним і колегія суддів не може з ним погодитись, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2015 до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_4, заінтересована особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить встановити юридичний факт родинних відносин між ним та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після якого залишилась спадщина. При цьому, заявник вказує, що ОСОБА_5 був чоловіком його матері і був йому не рідним батьком. ОСОБА_5 його не всиновлював, проте вони тривалий час проживали однією сім'єю і він вважає його своїм батьком, а відтак має право на прийняття спадщини після його смерті.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із вимогами ст. 15 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 25.05.1998 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 5 вищевказаної Постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, зокрема з'ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Частиною ч. 4 ст. 256 ЦК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Разом з цим, висновок суду, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, про наявність спору про право є передчасним, оскільки зі змісту заяви не вбачається спору про право на спадщину між заявником та будь-якою іншою особою. В даному випадку суду слід було уточнити вимоги заяви, оскільки заявник, вказуючи на встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_5, не зазначив ступінь спорідненості між ними. Крім цього, необхідно з'ясувати, які фізичні особи (інші спадкоємці, за їх наявності) та організації (у випадку відсутності спадкоємців - орган місцевого самоврядування, у відповідності з вимогами ст. 1277 ЦК України) можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, а також надати правовий аналіз вимогам заяви та з'ясувати чи є факт, який просить встановити заявник, фактом який породжує певні юридичні наслідки тощо, та чи підлягає він встановленню, і в залежності від того чи підлягає встановленню судом такий факт, чи ні, ухвалити відповідне рішення.

На переконання колегії суддів з'ясування даних обставин можливе лише в судовому засіданні під час розгляду заяви по суті, а на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі висновок про наявність спору про право, без зазначення який саме спір про право та між якими особами він виник, є передчасним.

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі формально підійшов до вирішення даного питання і належним чином не з'ясував та не перевірив наявність належних правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

У відповідності з вимогами п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене та враховуючи зміст заявлених апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а саме, скасування оскаржуваної ухвали та передачу питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вимога апеляційної скарги про передачу справи на розгляд до суду першої інстанції, не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва