Справа № 136/1904/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" грудня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді МОЧУЛЬСЬКОЇ Л.Т.,

при секретарі Белінській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів , посилаючись на те, що 27.10.2007 року помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, розташованого в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці Жовтнева, 4. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент його смерті. Брат позивача ОСОБА_2 - від спадкового майна відмовився на його користь. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, оскільки виявилось, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється можливим.

В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач - ОСОБА_2 - в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена, в якій позов визнав повністю та просив справу розглянути без його участі.

Відповідачка - ОСОБА_3 - в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена, в якій позов визнала повністю та просила справу розглянути без її участі.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін та розгляд справи у їх відсутності.

Судом встановлено наступне:

27.10.2007 року помер ОСОБА_4 ( свідоцтво про смерть а.с. 6). Після його смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, розташованого в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці Жовтнева, 4, про що засвідчує свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння № 4 від 10.07.1990 року (а.с. 10).

В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Судом установлено, що ОСОБА_4 заповіту не залишав. Отже, в такому випадку, має місце спадкування за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1, як син спадкодавця (свідоцтво про народження - а.с. 40), є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька.

Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент його смерті, згідно довідки № 885, виданої виконкомов Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 8).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №160/2008, заведеної державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори до майна померлого 27.10.2007 року ОСОБА_4, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на майно спадкодавця - немає. Мати позивача (дружина покійного) ОСОБА_5 - померла 18.12.2001 року ( свідоцтво про смерть а.с.39). Інший син спадкодавця ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не приймав, на неї не претендує, про що надав суду відповідну заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена.

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 27.10.2015 року позивачу відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, через те, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим.

Судом установлено, що згідно свідоцтва № 4 про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Скитківської сільської ради н.д. 10.07.1990 року, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 07.07.1990, житловий будинок, розташований в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці Жовтнева, 4, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 ( а.с.10)

Як вбачається із довідки Скитківської сільської ради від 27.10.2015 року №886 станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, до якого належав даний будинок були: покійний спадкодавець - ОСОБА_4, який помер 27.10.2007 року; покійна мати позивача (дружина спадкодавця) ОСОБА_5, яка померла 18.12.2001 року; позивач ОСОБА_1; син спадкодавця (брат позивача) ОСОБА_2; онука спадкодавця (дочка позивача) ОСОБА_3 (а.с. 7).

За діючим на час видачі свідоцтва законодавством ( ч.1 ст.120 ЦК Української РСР -1963 року, яка діяла до 16 грудня 1993 р) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після його припинення, мали ті члени колгоспного двору , котрі до 15.04.1991 року ( дата введення в дію Закону України «Про власність») не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Брат позивача ОСОБА_2 надав суду заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена, в якій зазначив, що не претендує на частку житлового будинку, який відноситься до колгоспного двору, який розташований в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці Жовтнева, 4, так як він є особистою приватною власністю батька. На протязі трьох років з 15.04.1991 року до суду із заявою про визначення частки не звертався, питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ майна колгоспного двору - ним не ставилось, і ставитись не буде, тому він є таким, що втратив право на частку в майні колгоспного двору (а.с. 44).

ОСОБА_3, яка доводилась онукою покійному спадкодавцю та є дочкою позивача, також надала суду заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена, в якій зазначила, що не претендує на частку житлового будинку, який відноситься до колгоспного двору, який розташований в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці Жовтнева, 4, так як він є його особистою приватною власністю покійногот дідуся, на протязі трьох років ( в т.ч і з часу досягнення повноліття) до суду із заявою про визначення частки не зверталась, питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ майна колгоспного двору - нею не ставилось, і ставитись не буде, тому вона є такою, що втратила право на частку в майні колгоспного двору (а.с. 44).

Тобто судом установлено, що питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ колгоспного двору - ніким не ставились. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та позивач, на частки в даному житловому будинку, як члени колгоспного двору, не претендують, строк позовної давності пропустили без поважної причини, ніколи не звертались про витребування частки з майна колгоспного двору і є такими, що втратили право на частку в майні колгоспного двору. Відтак єдиним власником житлового будинку був лише покійний спадкодавець ОСОБА_4.

Таким чином, здобуті судом докази свідчать, що на підставі свідоцтва № 4 про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Скитківської сільської ради н.д. 10.07.1990 року, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 07.07.1990, житловий будинок, розташований в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, по вулиці Жовтнева, 4, належав ОСОБА_4.

До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок «А з верандою «а» та терасою «а1» , 1965 року побудови, загальною площею 78,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв. м. та господарські будівлі: сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», літня кухня «Д», сарай «д», сарай «д1», погріб з шиєю «П», сарай «Е», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, жомова яма №4, які розташовані в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області , на вулиці Жовтневій,4 .

Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення .

Враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, у звязку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі.

На підставі глави 84, ст.ст. 1218, 1223, 1268, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України, керуючись ст. 174, 209-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 27 жовтня 2007 року, на цілий житловий будинок «А» з верандою «а» та терасою «а1» , 1965 року побудови, загальною площею 78,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв. м. та господарські будівлі: сарай «Б», сарай «В», убиральню «Г», літню кухню «Д», сарай «д», сарай «д1», погріб з шиєю «П», сарай «Е», огорожу №1, ворота №2, хвіртку №3, жомову яму №4, які розташовані в с. Теклинівка, Липовецького району Вінницької області, на вулиці Жовтневій,4 .

Право власності на зазначене нерухоме майно підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів. Після закінчення цього строку, рішення набирає законної сили, якщо не буде подано апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_6