Справа №2-1665/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - Л.Л. Григорович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації., просив виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири №94, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зняти у Відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського району м. Києва з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.11.2007 ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №800002599 із змінами і доповненнями від 16.07.2012, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 648000,00 доларів США з цільовим призначенням - на власні потреби без будь-яких обмежень. 06.11.2007 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між кредитором та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №800002599-И, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №з-5714, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 210,30 кв.м. та житловою площею 129,40 кв.м., що знаходиться за адресою: : АДРЕСА_2. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши кредитні кошти відповідачу, однак в порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання не виконує, кошти отримані в кредит не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитом. В результаті порушення умов кредитного договору заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 06.12.2013 становить 4559802,52 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту - 3933423,88 грн; заборгованості по відсотках - 299458,07 грн; пені - 326920,57 грн. На даний час у ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №41369401 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3. За інформацією ТОВ «НОВОБУДОВА» станом на 11.02.2014 у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Подальше проживання вказаних осіб у квартирі унеможливлює продаж предмету іпотеки, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси банку як іпотекодержателя. На адресу відповідача неодноразово направлялися вимоги про добровільне виселення з квартири, однак вимоги ОСОБА_1 та членами його сім'ї виконані не були. Також зазначено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданої ТОВ «Новобудова» від 11.02.2014, в квартирі прописані неповнолітні ОСОБА_3, 2008 р. н. та ОСОБА_4, 2008 р. н. їх реєстрація відбулася після укладення іпотечного договору. Іпотечний договір між ОСОБА_6 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено у 2007 році, тобто передача приміщення в іпотеку ПАТ «Альфа-Бапк» відбулась раніше за реєстрацію в ній неповнолітніх осіб. Також відзначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народилися ІНФОРМАЦІЯ_3, а іпотечний договір був укладений з банком раніше за народження дітей, а саме 06.11.2007. Враховуючи те, що письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців, право користування спірною квартирою в неповнолітнього виникло після підписання Іпотечного договору. У зв'язку з цим позивач вважає, що має законне право вимагати через суд примусового виселення ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 з квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, надав до суду письмові заперечення, де зазначив, що квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, була придбана ОСОБА_1 11.11.2003 (право власності відповідно до свідоцтва про право власності було зареєстроване 20.07.2007). Дата укладення кредитного договору 06.11.2007. Тобто квартира була придбана ОСОБА_11 та ОСОБА_2 за кошти сім'ї, а кредит було отримано пізніше відповідачем ОСОБА_1 Представник посилається на ч.2 ст.109 ЖК УРСР від 30.06.1983 зазначаючи, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою. Таким чином, відповідачі на момент укладення договору іпотеки цієї квартири 06.11.2007 уже мали у своїй власності цю квартиру. Тобто, спірна квартира не була придбана відповідачами за кредитні кошти позивача. Також відзначено, що позивач при зверненні до суду не зазначив житло, яке має бути надано відповідачам за наслідком їх виселення з квартири. Тому вважає, що примусове їх виселення зі спірної квартири у судовому порядку є неможливим, оскільки цим виселенням буде порушено встановлений законом порядок такого виселення. Представник відповідача також посилається, що факту звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося, так як виконавче провадження не закрите, воно триває, відтак представник вважає, що позивач належним способом не довів того, що стягнення з ОСОБА_1 заборгованості шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_7 шляхом проведення прилюдних торгів або іншим способом відбулося. Виконавчий напис нотаріуса від 17.12.2013 не можна вважати закінченим зверненням стягнення на предмет іпотеки, оскільки такий виконавчий напис є лише первинним етапом процесу звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто, примусове виселення із житлового приміщення яке є предметом іпотеки можливе на підставі рішення суду лише після звернення стягнення на предмет іпотеки та за умови, що мешканці спірного житла не звільнять його добровільно у встановлені строки. Таким чином, вважає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що грубо порушує норми матеріального права, оскільки позов не містить посилання на Закон, який би надавав право позивачу вимагати виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та просив відмовити у задоволенні позову, при цьому зазначив, що право власності на спірне житло відповідачами зареєстровано до укладення кредитного договору та договору іпотеки 06.11.2007. Враховуючи вищевикладене та те, що Позивач при зверненні до суду не зазначив житло, яке має бути надано відповідачам при виселенні з квартири, вважає, що у разі задоволення позову буде порушено встановлений законом порядок виселення. Твердження позивача про те, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 №489/20802, встановлено заборону передавати на торги об'єкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми. До органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації звернень відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо надання дозволу на реалізацію спірної квартири не надходило. Окрім того, виселення із житла не відповідає інтересам малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3., яких буде позбавлено права користування спірною квартирою. Тому, враховуючи інтереси малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2, представник просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Суд, в ході розгляду справи, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №800002599, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 648000,00 доларів США з цільовим призначенням - на власні потреби без будь-яких обмежень із процентною ставкою 12,50% річних (а.с.6-12).

Відповідно до п.2.3 розділу 1 кредитного договору дата остаточного повернення кредиту 06.11.2017.

06 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №з-5714, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-16).

29 липня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №800002599, де, серед іншого, відповідно до п.2 договору змінено п.8.1 розділу №2 кредитного договору: проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році. Банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають оплаті на день здійснення остаточного повернення кредиту (а.с.17-19).

Також, 29 липня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до іпотечного договору №800002599-И від 06.11.2007, відповідно до умов якого змінено п. 2.1 Договору та викладено його в наступній редакції: Згідно з цим Договором Іпотекою забезпечується кожна та всі із вимог Іпотекодержателя, що випливають із Основного договору, або можуть виникнути на його підставі у майбутньому, із всіма змінами та доповненнями до нього (включаючи, зокрема. Договір про внесення змін і доповнень № 1 від 29 липня 2011 року до Кредитного договору № 800002599 від 06 листопада 2007 року), за умовами якого Іпотекодавець зобов'язується перед Іпотекодержателем повернути наданий йому кредит не пізніше 06 листопада 2017 року в розмірі, встановленому Основним договором сплатити проценти за користування кредитом згідно умов Основного договору, сплатити пеню за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені Основним договором та/або цим Договором (а.с.20-21).

16 липня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень №2 до кредитного договору №800002599 від 06.11.2007 (а.с.22-24).

Крім того, 16 липня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень №2 до іпотечного договору №800002599-И від 06.11.2007, відповідно до умов якого іпотекою забезпечується кожна та всі із вимог іпотекодержателя, що випливають із Основного договору, із всіма змінами та доповненнями до нього, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому за умовами якого іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернули наданий іпотекодавцю кредит не пізніше 06 листопада 2032 року в розмірі 648000,00 доларів СІІІА, сплативши проценти за користування кредитом згідно умов Основного договору та Договору про внесення змін і доповнень №1 від 29 липня 2011 року, договору про внесення змін і доповнень №1 від 16 липня 2012 року, сплатити пеню за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені Основним договором, та/або цим Договором та Договором про внесення змін та доповнень від 29 липня 2011 року, договору про внесення змін і доповнень №2 від 16 липня 2012 року (а.с.25-26).

Постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м.Києві ОСОБА_12 від 30.12.2013 було відкрито виконавче провадження №41369401 з виконання виконавчого напису №2180, виданого 17.12.2013 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_8, що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу в сумі 4567802,52 грн (а.с.39).

Згідно довідки ЖЕД №4 ТОВ «НОВОБУДОВА» від 11.02.2014 № 66 ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1. Разом з ним значаться зареєстрованими: ОСОБА_2 (дата реєстрації 25.04.2008), ОСОБА_3, 2008 року народження (дата реєстрації 31.10.2008), ОСОБА_4, 2008 року народження (дата реєстрації 31.10.2008) (а.с.40). ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народились ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження, які містяться в матеріалах справи.

Згідно зі ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає справу на підставі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України (на засадах змагальності, диспозитивності, в межах заявлених вимог та наданих доказів), які роз'яснені в судовому засіданні учасникам розгляду справи. При цьому суд дотримується вимог ст. 60 ЦПК України щодо обов'язку сторін довести належними достовірними доказами ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_1 є власником квартири в АДРЕСА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 20.07.2007 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення№1128-С/КІ (а.с.91-92); договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 11.11.2003 приватним нотаріусом КМНО Селіверстовим В.О. та зареєстровано в реєстрі за №5899 (а.с.89-90).

В ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи представника відповідача про те, що дійсно придбання відповідачем ОСОБА_1 квартири в АДРЕСА_9 передувало укладенню кредитного договору..

Частиною ч. З ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, відповідачі на момент укладення договору іпотеки вищезазначеної квартири 06.11.2007 уже мали у своїй власності цю квартиру. Тобто, спірна квартира не була придбана відповідачами за кредитні кошти позивача.

Сторони не заперечують фактичні обставини щодо проживання, реєстрації відповідачів у спірній квартирі, наявність іпотечного боргу, його стягнення за судовими рішеннями в іноземній валюті.

Матеріали справи містять вимоги ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» про усунення порушень та вимоги про добровільне виселення адресовані ОСОБА_1 (а.с.27-28, 30-31, 33-34, 36-37).

Суд погоджується зі ствердженням представника відповідача про те, що позивач не надав доказів про отримання досудової вимоги про виселення відповідачів зі спірної квартири, оскільки із наданих позивачем копій вимоги, поштових документів не вбачається достовірно, що така вимога отримана відповідачами.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до п. 43 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу УРСР, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Враховуючи викладене, суд не має правових підстав для виселення відповідачів, оскільки доказів про отримання вимоги про виселення банк не надав. Також суд враховує, що виконавче провадження щодо стягнення на предмет іпотеки фактично не проводиться на підставі вказаного у постанові законодавства про мораторій. Суд також враховує заперечення представника відповідача щодо того, що вимоги про виселення є похідними від вимог про стягнення на майно, тому можна зробити висновок щодо дії закону про вказаний мораторій і щодо вимог про виселення.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а тому у задоволенні позову підлягає задоволенню

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.9, 109 ЖК УРСР, ЗУ «Про іпотеку», Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні -протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - Г.О. Козленко