Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1572/15-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 59 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 представника ОСОБА_1, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1І.Є, в особі представника ОСОБА_5, звернулася до суду з названим позовом та просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 належне їй майно, а саме - 9/16 ідеальних частин квартири №3 по провулку 1-му Київському, 5 у м. Житомирі шляхом поновлення на вказану частину квартири права власності ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 2 жовтня 2012 року, виданого Першою житомирською нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за №5-1307 та стягнути судові витрати. В обгрунтування вимог зазначала, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року за ОСОБА_3, визнано право власності за набувальною давністю на вказану квартиру, з яких 9/16 ідеальних частин квартири належали їй, а 3/16 ід. ч. - ОСОБА_6 Згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2012 року вказана квартира ОСОБА_3, як одноосібним власником, була продана ОСОБА_2 Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2013 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У звязку з викладеним просила задовольнити позов.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, представник ОСОБА_1, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що обставини, встановлені судом, та висновки суду є суперечливими, а рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального права. Зазначає, що поновлення права власності позивача на підставі постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2013 року можливе за умови, що третя особа ОСОБА_3 на час ухвалення вказаної постанови не уклав би з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, а остання не зареєструвала своє право власності на квартиру, отже повернути свою частку ОСОБА_1 може лише на підставі рішення про витребування майна з володіння відповідача, тобто у відповідності до ст.388 ЦК України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на 9/16 ідеальних частин спірної квартири скасована, то в силу закону поновлено право власності ОСОБА_1 на вказану частину зазначеної квартири і додаткове поновлення їй такого права судовим рішенням не має правових підстав.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.2008 року є спадкоємицею майна померлого 24.02.2008 року ОСОБА_7, а саме 9/16 частин квартири №3, що знаходиться в м. Житомирі, провулок 1-й Київський,5 /а.с.15/. Право власності за позивачем на зазначену частину квартири зареєстровано у КП «Житомирське МБТІ» Житомирської обласної ради 27.01.2010 року /а.с.16/.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16.06.2012 року задоволено позов ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на нерухоме майно квартиру №3 по провулку 1-му Київському,5 у м. Житомирі, включаючи 9/16 частин ОСОБА_1 і 3/16 частин ОСОБА_8 в порядку набувальної давності /а.с.8-10/.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 07.08.2012 року, реєстраційний номер 22342, ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру, частка власності - 1/1, а 26.12.2012 року продав її ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.12.2012 року /а.с.13-14,17,149-150/.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2013 року скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16.06.2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю відмовлено /а.с.11-12/.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2013 року частково скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 9/16 ід. частин ОСОБА_1 у праві власності на спірну квартиру, яка здійснена 07.08.2012 року КП «Житомирське МБТІ» за реєстраційним номером 22342 на підставі рішення Корольовського районного суду від 15.06.2012 року.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги на підставі п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України.

Згідно зі ст.330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

За пунктом 3 частини першої ст. 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна.

За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року у справі №6-146цс13, від 11.06.2014 року у справі №6-52цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки у зазначеній справі, рішення суду про визнання права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру №3 по провулку 1-му Київському,5 у м. Житомирі, включаючи 9/16 частин ОСОБА_1 і 3/16 частин ОСОБА_8 в порядку набувальної давності у подальшому було судом скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника ОСОБА_1 поза її волею й вона має право витребовувати його від добросовісного набувача ОСОБА_2 за правилами статті 388 ЦК України.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 на те, що правові позиції Верховного Суду України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України /зі змінами/ не мають обовязкової сили для судів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вище наведена правова позиція Верховного Суду України є усталеною і відступ від неї з наведенням інших мотивів призведе до неоднакового застосування норм матеріального права.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 своєї постанови №5 від 7 лютого 2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав розяснив, що суди під час розгляду спорів про поновлення права на частку у спільній частковій власності повинні враховувати, що якщо частка у праві спільної часткової власності за відплатним договором придбана в особи, яка не мала права її відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, то особа, яка втратила частку, має право вимагати поновлення права на неї за умови, що ця частка вибула з її володіння не з її волі. Під час розгляду такої вимоги за аналогією закону (ч.1 ст.8 ЦК) підлягають застосуванню положення статей 387,388 ЦК.

Відтак, позов ОСОБА_1, предявлений на підставі п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, про витребування 9/16 ідеальних частин квартири №3 по провулку 1-му Київському, будинок №5 у м. Житомирі з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 шляхом поновлення її права на вказану частину квартири згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 2 жовтня 2012 року є обґрунтованим та підлягає до повного задоволення.

Посилання суду першої інстанції на те, що у звязку зі скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на 9/16 ідеальних частин спірної квартири поновлено право власності на вказану частину квартири ОСОБА_1, є без підставним, оскільки після укладення договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, остання зареєструвала право власності на цілу квартиру за собою, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна від 20.07.2013 року /а.с.18/, а тому позивач обґрунтовано предявила зазначений позов для відновлення свого порушеного права.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А тому суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2724грн. судових витрат, що включає в себе 2064грн. /1376+688/ судового збору та 660грн. /420+240/ витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик ОСОБА_3

Керуючись ст.209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 липня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Витребувати 9/16 ідеальних частин квартири №3 по провулку 1-му Київському, будинок №5 у м. Житомирі з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 2724грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді