У х в а л а

7 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу квартири, визнання права власності та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу квартири, визнання права власності та стягнення грошових коштів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: переведено на ОСОБА_5 права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу 11/100 частин належної ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 вартістю 190 тис. грн від 31 січня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М.; стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 шляхом перерахування вартості 11/100 частин квартири АДРЕСА_1 кошти в сумі 190 тис. грн з депозитного рахунку Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на рішення Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року у зазначеній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

2 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 362 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на рішення Верховного Суду України від 17 вересня 2008 року, в якому, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 21 квітня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновком апеляційного суду про те, що договір купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності був укладений без додержання вимог статті 362 ЦК України, - відсутності відмови інших співвласників від здійснення переважного права купівлі відчужуваної частки.

Разом з тим у судовому рішенні, на яке заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції вказаної норми матеріального права, касаційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про переведення прав і обов'язків покупця, оскільки позивачкою було підписано заяву, посвідчену нотаріально, в якій вона відмовилась від переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності та заявила про відсутність наміру придбати відчужувану частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд за заявленою продавцем ціною.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу квартири, визнання права власності та стягнення грошових коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін