У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Турецька Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, погодженого з начальником РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 до виконання зобовязань,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся головний державний виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 з поданням яке погоджене з начальником РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в районному відділі ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 308/1884/14-ц від 23.12.2014 р. виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 року і до досгнення дітьми повноліття.

02.03.2015 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. 26.03.2015 року головним державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. Протягом періоду з 14.02.2014 року по 24.09.2015 року рішення суду боржником не виконано, не дивлячись на те, що головним державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення. З посиланням на викладене, а також на те, що ним було вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення зокрема, надіслані запити до реєструючих майно установ про зареєстроване за боржником рухоме та нерухоме майно, а також з посиланням на норми ЗУ Про виконачве провадження, ст. 377-1 ЦПК України, вважаючи що боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього рішенням просить суд подання задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, з подання вбачається, що просить розглянути подання у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав

Згідно матеріалів подання, встановлено, що у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 46701681 відкрите 02.03.2015 р. на підставі виконавчого листа № 308/1884/14-ц від 23.12.2014 р. виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 року і до досгнення дітьми повноліття.

Постановою головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 02.03.2015 року було зобов'язано зявитися в строк до 09.03.2015 року.

З подання головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ вбачається, що вимоги виконавчого документа не виконуються протягом періоду з 14.02.2014 року по 24.09.2015 року.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі аліментних, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок,випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Судом встановлено, що 02.03.2015 року, головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржником по якому є ОСОБА_1

Однак державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням , що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон.

Наявність розрахунку заборгованості по аліментам від 24.09.2015 року за №3-741/15, тощо, не є доказом ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем.

На підтвердження доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, державним виконавцем надано до подання виклик державного виконавця від 07.07.2015 року за №3-741/15 про те, що ОСОБА_1 викликається до державного виконавця на 09 год. 00 хв. 14.07.2015 року.

Разом з тим, наявний при матеріалах виклик державного виконавця від 07.07.2015 року за №3-741/15 не є доказом ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань щодо сплати аліментів.

В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і йому відомо про наявність виконавчого провадження.

В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав виклик державного виконавця від 07.07.2015 року і йому було відомо про необхідність з'явитись до державного виконавця на 09 год. 00 хв. 14.07.2015 року.

Єдиним доказом належного повідомлення боржника про виклик або про вручення йому процессуальних документів можуть бути дані про його розпис про отримання виклику, документів, тощо , що підтверджує факт вручення йому виклику, документів, тощо . Проте таких доказів до суду не надано і таких не здобуто судом під час судового розгляду подання.

Крім того у поданні відсутні відомості про те, чи громадянин ОСОБА_1 є документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон або ні.

Із подання вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не виконує виконавчий лист.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а тому подання як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, погодженого з начальником РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5