Справа № 2/381/1226/15 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження № 22-ц/780/6685/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 46 16.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Фастівське лісове господарство», третя особа - Управління Держземагенства у Фастівському районі, Фастівська районна державна адміністрація про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та виключення відомостей з державного земельного кадастру про земельну ділянку, -

встановила :

у липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до ДП «Фастівське лісове господарство», третя особа - Управління Держземагенства у Фастівському районі, Фастівська РДА про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та виключення відомостей з державного земельного кадастру про земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 26.10.2001 року виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради.

Рішенням Червономотовилівської сільської ради від 21.10.2009 року позивачеві було передано у приватну власність земельну ділянку №0231 площею 0,1405га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована у АДРЕСА_1 та надано дозвіл на розробку технічної документації на виготовлення державного акту на право власності на землю.

На підставі даного рішення була розроблена технічна документація щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку і в подальшому було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку.

У 2010 році ОСОБА_2 звернулася до Управління Держкомзему за отриманням свого примірника даного державного акту та отримала відповідь про те, що з приміщення управління були викрадені державні акти в тому числі і державний акт позивача.

В лютому 2013 року позивач звернулась до управління із заявою про отримання Витягу з державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку, отримала відповідь про те, що в Національній кадастровій системі містяться технічні помилки щодо місця розташування земельної ділянки, а саме встановлено накладання земельної площею 0,1406га., що знаходяться на території Червономотовилівської сільської ради на землі лісогосподарського призначення ДП «Фастівський держлісгосп». На момент подання позову ОСОБА_2 не мала можливості отримати витяг із Державного земельного кадастру для наступної реєстрації її земельної ділянки.

Просила суд скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 468,7099га., виданого ДП «Фастівське лісове господарство»; виключити відомості з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 468,7099га.; скасувати розпорядження Фастівської райдержадміністрації №119 від 09.03.2004 року в частині затвердження технічної документації на виготовлення державного акту на право постійного користування землею, а саме - виключити з додатку до розпорядження Фастівської райдержадміністрації №119 від 09.03.2004 року відомості зазначені в рядку №16.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Просила скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, не надав оцінки доказам, які стверджують факт накладання земельних ділянок в національній кадастровій системі, а саме - відомостям, зазначеним у листах Управління Держземагенства у Фастівському районі.

Апелянт вважає, що саме відповідачем порушено її право щодо вільного розпорядження своєю власністю - земельною ділянкою, оскільки вона позбавлена можливості зареєструвати свою ділянку у встановленому законом порядку, а тому при вирішенні даної справи, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. ОСОБА_2 вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, та при вирішені даної справи неправильно застосовані норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданим виконкомом Червономотовилівської сільської ради від 26.10.2001 року (а.с.8).

Рішенням Червономотовилівської сільської ради №4.4 від 21.10.2009 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку 30231 площею 0,1405га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 Фастівського району Київської області та надано дозвіл на розробку технічної документації на виготовлення державного акту на право власності на землю (а.с.12).

22.12.2009 року рішенням №5 Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області «Про затвердження технічної документації та матеріалів інвентаризації» було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в межах Червономотовилівської сільської ради відповідно до додатку в якому зазначено перелік громадян серед яких зазначено і позивача (а.с.105).

На підставі затвердженої технічної документації виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1406га., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованої по АДРЕСА_1 від 24.06.2010 року (а.с.106).

Після звернення позивача до Державного кадастрового реєстру про отримання витягу з державного земельного кадастру позивачу, листом №2060 від 20.11.2013 року було надано відповідь про неможливість видачі витягу у зв'язку з тим, що в системі Національного кадастру містяться технічні помилки щодо місця розташування земельної ділянки, а саме встановлено факт накладання земельної ділянки позивача на землі лісогосподарського призначення ДП «Фастівський держлісгосп» - відповідача по справі (а.с.21).

Відповідно до розпорядження Фастівської районної державної адміністрації №119 від 09.03.2004 року відповідачу надано у постійне користування земельні ділянки площею 770,6840 га в межах згідно з планом землекористування для ведення лісового господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 15.07.2004 року (а.с.58-61).

Як вбачається з матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування землею для ведення лісового господарства Фастівського державного лісогосподарського підприємства в межах Мотовилівсько - Слобідської сільської ради Фастівського району міститься Акт про встановлення на місцевості зовнішньої межі земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків землекористувачу земельних ділянок від 12.03.2003 року по Червономотовилівській сільській раді де зазначено, що межі погоджені і не виникають спірних питань. Межові знаки закріплено, земельні ділянки в кількості 75 шт. передано на зберігання землекористувачу - відповідачу по справі (а.с.76).

Відповідачем було проведено уточнення меж лісових масивів з залученням Української лісовпорядної експедиції ВО Укрдержліспроект та встановлено, що межі лісових участків відповідають наданим картографічним матеріалам та в межах Червономотовилівської та Мотовилівсько-Слобідської сільських рад не накладаються на суміжні земельні участки (а.с.93).

Ухвалюючи рішення по відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що з акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який міститься в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку позивача не вбачається відомостей про дату його складання, кількість межових знаків закріплених та переданих на зберігання, відсутній підпис землевласника, що дає право вважати, що даний доказ не є належним та допустимим.

Виходячи з кадастрового плану земельної ділянки, земельна ділянка позивача межує з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та землями сільської ради (а.с.14).

ОСОБА_2 не надала суду належних доказів того, що відповідачем порушено її право на земельну ділянку, а тому позов є безпідставним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 123 ЗК України передбачено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, відповідно до якої надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлено в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Тому, аналізуючи у сукупності надані та дослідженні докази, колегія суддів дійшла висновку, що апелянт не надала належних доказів того, що відповідачем порушено її право на земельну ділянку, а тому суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані. З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову. Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді