Справа № 638/5795/15-ц
Провадження № 4-с/638/93/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді РУДНЄВОЇ О.О.

При секретареві РОМАНОВІЙ О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, визнання дій по винесенню Постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2008 року неправомірними, скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2008 року, покладення зобовязання щодо поновлення виконавчого провадження та виконання виконавчого листа №2-1178/06,-

УСТАНОВИВ:

Заявник 09.04.2015 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державних виконавців Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, просив визнати дії по винесенню Постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2009 року неправомірними, скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2009 року, покласти зобовязання щодо поновлення виконавчого провадження та виконання виконавчого листа №2-1178/06

В судовому засіданні заявник пояснив, що 28.08.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова було постановлене рішення за його позовом та правління гаражного кооперативу «Ювілейний -2» було зобовязано вчинити певні дії та провести загальні збори члені кооперативу, був виданий виконавчий лист 2-1178/06. Вважає, що виконавче провадження закінчено безпідставно та просить скасувати постанову про закриття виконавчого провадження.

Дзержинський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, просив суд розглянути скаргу за відсутності представника, надав суду докази тим обставинам, що виконавче провадження заактоване та знищене 19.02.2015 року, у звязку зі збігом терміну зберігання.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши надані по справі докази, дослідивши архівні матеріали Дзержинського районного суду м. Харкова № 2-1178/06 від 28.08.2006 року та по справі №4-с-42/09 від 28.05.2009 року, судом встановлені наступні обставини та правовідносини:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2006 року № 2-1178/06 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Ювілейний-2» про визнання зборів недійсними та покладення зобовязання щодо проведення зборів члену кооперативу. Рішення суду набуло чинності. 19.01.2007 року було виписано виконавчий лист №1-1178/06, який направлено для подальшого виконання в ВДВС Дзержинського району Харківського міського управління юстиції. Рішення суду неодноразово було розяснене відповідними ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова.

23.04.2008 року Державним виконавцем ВДВС Дзержинського району Харківського міського управління юстиції винесено постанову про закриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом. 25.04.2009 року зі скаргою на дії державного виконавця звернувся гаражно-будівельний кооператив «Ювілейний 2», ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.05.2009 року постанову Державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ було скасовано, ухвала набула чинності після розгляду апеляційної скарги на підставі ухвали Апеляційного Суду Харківської області від 10.06.2010 року.

05.06.2008 року, а не 05.06.2009 року як помилково вказує заявник, державним виконавцем ВДВС Дзержинського району Харківського міського управління юстиції знову винесено постанову про закриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом, вищевказана постанова ніким з учасників виконавчого провадження оскаржена не була.

Виконавчий лист № 2-1178/06 від 19.01.2007 року повернуто до Дзержинського районного суду м. Харкова та залучено до матеріалів цивільної справи.

Судом розяснені заявнику вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України відносно тих обставин, що докази подаються сторонами, а судом докази тільки оцінюються.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі вимог ч 3 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені рішення суду яке набуло чинності, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких приймають участь ті ж особи чи особа, відносно якої встановлені ці обставини.

З наданих заявником доказів вбачається, що 04.06.2009 року державним виконавцем ВДВС Дзержинського району Харківського міського управління юстиції винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, яким чином це було зроблено, суд позбавлений можливості перевірити, бо матеріали цивільної справи №2-1178/06 від 28.08.2006 року судом також заактовані та знищені згідно з вимогами Інструкції з діловодства, бо термін зберігання справи збіг 31.12.2008 року. В тих матеріалах, що залишилися в архіві суду відповідний документ відсутній, але в постанові від 05.08.2008 року, яку винесено державним виконавцем ВДВС Дзержинського району Харківського міського управління юстиції державним виконавцем Пітьовка Ю.М. є відмітка про затвердження цієї постанови Начальником Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 05.06.2009 року, а не 05.06.2008 року як вказано в постанові. Перевірити ці обставини суд позбавлений можливості у звязку з знищенням виконавчого провадження за актом від 19.02.2015 року.

Судом також встановлено, що весь цей час заявник ОСОБА_1 оскаржував в порядку адміністративного судочинства дії Міністра юстиції України ОСОБА_2, постанову Харківського Апеляційного Адміністративного Суду від 22.04.2010 року, виконанням судового рішення Дзержинського районного суду м. Харкова не цікавився.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на території України.

Згідно зі статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У відповідності до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, викладеній у відповідності до Закону України від 04.11.2010 року «Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)

1. Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права)

боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно до вимог ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»

1. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника юридичної особи;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

2. У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

3. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»

1. Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

2. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

5. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно вимог ч 1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод.

У відповідності зі ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

У відповідності зі ст..ст.212,213,214 ЦПК України судове рішення не може обґрунтовуватися на припущеннях, воно може бути винесене тільки на дослідженні доказів.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачені права учасників виконавчого провадження::1. Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

2. Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його предявлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

3. Сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

4. Інші учасники виконавчого провадження мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом для цих осіб.

5. Сторони зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа про зміну місця роботи.

6. Боржник зобовязаний:

утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;

своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця;

письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

7. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 своєчасно та належними доказами не довів суду, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова №2-1178/06 від 28.08.2006 року невиконане та постанова про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2008 року винесена безпідставно.

Зі скаргою на дії державних виконавців заявник звернувся за збігом майже 8 років після винесення постанови про закінчення провадження, посилання заявника на ті обставини, що відбулися не збори, а конференція не може бути перевірена судом, бо суду невідомо чи вносилися зміни відносно порядку проведення зборів до статуту ГБК «Ювілейний-2», перевірити ці обставини суд позбавлений можливості.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, не зважаючи на той факт, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено сумлінне виконання сторонами виконавчого провадження своїх обовязків, не користувався своїми правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Також суд вважає, що Дзержинський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції довів суду належним чином, що провадження закінчено у звязку з виконанням рішення суду.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 не існує, в задоволенні вимог скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись вимогами ст..ст.10,11,60,212-215,383-389 ЦПК України, ст..124 Конституції України ст..ст.5,12,24,25,27,31,32, 82Закону України «Про виконавче провадження», п5.1.1,5.1,3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №; 74/5 ,-

СУД УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, визнання дій по винесенню Постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2008 року неправомірними, скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2008 року, покладення зобовязання щодо поновлення виконавчого провадження та виконання виконавчого листа №2-1178/06 відмовити.

Ухвалу можливо оскаржити до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 5-ти днів з дня проголошення, а стороною, що не приймала участі в судовому засіданні в той же строк після отримання копії ухвали.

Ухвалу суду з мотивувальною частиною виготовлено судом у 5-ти денний термін після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали,14.12.2015 року.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

Ухвалу виготовлено суддею власноруч в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА