Добропільський міськрайонний суд Донецької області
РІШЕННЯ 2-12/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2010 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в

складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

при секретарі Верній М.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькобленерго», третя особа ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди та стягнення суми відшкодування втраченого заробітку.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькобленерго», третя особа ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди та стягнення суми відшкодування втраченого заробітку мотивуючи тим, що 22 квітня 1983 року, проходячи повз насип каналізаційного колектору в районі с/Жданівський в м.Добропілля він ухопився рукою за пружину що висіла на дроті високовольтної лінії електричних мереж (ВЛЕМ)

В наслідок того, що (ВЛЕМ) знаходилася під напругою 6000 вольт, його вдарило струмом і він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді обширного опіку правої руки, правого плеча та своду голови.

За даним фактом правоохоронними органами було проведено слідство і вироком Добропільського міського суду від 2 грудня 1983 року було засуджено посадових осіб Добропільського РЕМ Кіровських Електричних мереж ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за ст.. 167 КК УРСР та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави 200 і 150 рублів відповідно.

7 років після травми він не міг самостійно пересуватися, а в подальшому йго стан здоров»я погіршився.

8 1991 році йому дали 3 групу інвалідності з дитинства безстроково.

З 1992 року він працював на шахті «Добропільська» отримавши кваліфікацію гірничого робітника підземного другого розряду дільниці водовідлив з повним робочим днем в шахті, але в 2001 році змушений був звільнитися з шахти.

В судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав і просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у сумі 200000 гривень, втрачений заробіток в сумі 2575 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник відповідача позов не визнала.

Третя особа ОСОБА_4 позов не визнала і надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У зв'язку з тим, що спірні відносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, слід керуватися ІДК України в редакції 1963 року.

В судовому засіданні встановлено і сторонами не оспорюється, що 22 квітня 1983 року, позивач проходячи повз насип каналізаційного колектору в районі с.Жданівський в м.Добропілля ухопився рукою за пружину що висіла на дроті високовольтної лінії електричних мереж (ВЛЕМ)

В наслідок того, що (ВЛЕМ) знаходилася під напругою 6000 вольт, його вдарило струмом і він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді обширного опіку правої руки, правого плеча та своду голови.

За даним фактом правоохоронними органами було проведено слідство і вироком Добропільського міського суду від 2 грудня 1983 року були засуджені посадові особи Добропільського РЕМ Кіровських Електричних мереж ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за ст.167 КК УРСР та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави 200 і 150 рублів відповідно.

Таким чином, провина відповідача у завданні шкоди здоров»ю позивачу доказана вироком суду.

Відповідно до ст.440 ЦК України (в редакції 1963 р.) шкода, завдана особі або майну громадянина, а також шкода, завдана організацією, підлягає відшкодуванню особою яка її завдала в повному обсягу, за винятком випадків, передбачених законодавством СРСР.

Відповідно до ст.441 ЦК України (в редакції 1963 р.) організація повинна відшкодувати шкоду яка завдана з вини її робітників при виконанні ними своїх трудових обов'язків.

Оскільки шкода була завдана позивача у його 8-ми річному віку і він досяг повноліття в 1993 році, при вирішенні даного спору слід керуватися ст.462 ЦК України (в редакції 1963 р.) в якій вказано, що у випадку пошкодження здоров»я неповнолітнього який не досяг 15-ти років і який немає заробітку на час завдання шкоди, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати необхідні витрати пов'язані з ушкодженням здоров»я потерпілого.

Після початку трудової діяльності у відповідності з отриманою потерпілим кваліфікацією він вправі вимагати збільшення відшкодування шкоди пов'язаного зі зменшенням його працездатності в наслідок ушкодження здоров»я, виходячи із розміру винагороди працівника його кваліфікації.

За висновком судово-медичної експертизи №351 від 12 травня 2010 року, ОСОБА_1 22 квітня 1983 року від взаємодії з електричним струмом отримав електроопіки 4 ступеня голови, правої кісті, передпліччя і лопаточної області біля 7% поверхні тіла, опікову хворобу середньої тяжкості.

В теперішній час у нього маються наслідки цієї травми у вигляді рубців на голові, спині, правій кісті, ампутаційних культів 2.5 пальців правої кісті, згибальної контрактури кісті пальців.

Приймаючи до уваги виявлені деформації правої кісті і пальців, ступінь їх функціонування, йому встановлено 60% втрати працездатності (а.с.120-123).

Згідно довідки шахти «Добропільська» де позивач працював на посаді гірничого робітника другого розряду дільниці водовідлив (то б то за отриманою кваліфікацією), середній заробіток за 1 квартал 2010 року становив 2628 гривень 65 копійок.

Суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути завдану шкоду виходячи з середнього заробітку за 1 -й квартал, оскільки на час розгляду справи табелі виходів за 1 півріччя не закриті.

Суд виходить з наступних розрахунків: 2628,65 грн.(середній заробіток) х 60% (втрати працездатності) = 1577,19 грн.

Отже, на користь позивача з відповідача слід стягнути в рахунок відшкодування пошкодженого здоров»я 1577 гривень 19 копійок.

В задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки, по перше, вимоги позивача в цій частині не ґрунтуються на законі, а по друге рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 серпня 2008 року яке залишено без змін Ухвалою Верховного суду від 27 травня 2009 року в цій частині вимог позивачу відмовлено (а.с.107-108).

На підставі ст.ст.440,441,462 ЦК України (в редакції 1963 р.), керуючись ст. ст. 5,10,60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькобленерго» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди в наслідок пошкодженого здоров'я 1577 (одну тисячу п'ятсот сімдесят сім) гривень 19 копійок щомісяця, починаючи з 19 лютого 2008 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 (тридцять) гривень, а в іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий Суддя О.М. Лаврушин