АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8860/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі Гречка Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам за договором між батьками про сплату аліментів на дитину та неустойки.

в с т а н о в и л а :

Позивачка звертаючись у травні 2014 року до суду з вищевказаним позовом вказувала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дитину - доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу ними було укладено договір про сплату аліментів на дитину, яким розмір аліментів з урахуванням змін до договору остаточно було визначено у сумі 3 тисячі гривень щомісячно. Однак, з моменту укладення договору відповідач нерегулярно здійснював сплату аліментів, виникала заборгованість частину з якої ( 28 000 гривень) відповідач сплатив в жовтні 2013 року. Після чого до теперішнього часу знову систематично ухиляється від сплати аліментів. Тому просила суд стягнути заборгованість по аліментам у розмірі 55 000 гривень та неустойку - 143 020 гривень.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення 55 000 гривень заборгованості по аліментам за договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 9.02.2013 року та договору про внесення змін до договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 8.10.2013 року, а також неустойки в розмірі 143 020 гривень.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, де ставила питання щодо його скасування та постановлення нового, за яким заявлені вимоги про стягнення заборгованості по аліментам за договором між батьками про сплату аліментів на дитину та неустойки підлягали повному задоволенню. Вказуючи при цьому на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили ( а.с. 135 -136).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2008 року, від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

9.02.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3. уклали між собою договір між батьками про сплату аліментів на дитину, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. і зареєстрований у реєстрі №1639 (а.с.8-9).

За змістом вказаного договору дитина постійно проживатиме разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3, а ОСОБА_4 сплачуватиме щомісяця аліменти в розмірі 5000 гривень на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільної дитини.

08.10.2013 року сторонами договору були підписані зміни до договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 9.02.2013 року, який також був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. і зареєстрований у реєстрі №10095 (а.с.10). За його змістом сторони домовились внести зміни до п.3 договору між батьками про сплату аліментів на дитину, зменшивши щомісячний розмір аліментів з 5000 гривень до 3000 гривень.

Згідно розписки, ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини згідно умов договору протягом лютого - липня 2013 року на суму 28 000 гривень.

Звертаючись до суду з позовом позивач вказувала про несплату відповідачем у добровільному порядку аліментів, розмір яких було визначено ними у відповідності до умов договору починаючи з серпня 2013 року, що призвело до утворення заборгованості в сумі 55 000 гривень.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених позовних вимог, так як укладений між сторонами договір про сплату аліментів на дитину згідно до положень ч.2 ст. 189 СК України передбачає інший порядок щодо стягнення аліментів. А саме на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Беручи до уваги, що позивач не зверталася до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, що свідчить про порушення порядку звернення, суд вважав такими що не підлягають задоволенню заявлені вимоги.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не взяття до уваги того, що за правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має права звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. І те, що вона вільна у виборі права захисту своїх інтересів ( або через виконавчий напис або через суд), на думку колегії суддів не ґрунтується на матеріалах справи та нормах діючого законодавства.

Згідно ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

У разі невиконання одним з батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть бути стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічні положення містяться і в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" де передбачено, що згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 189 СК України батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого ( про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст.182 СК України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій формі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 цього Кодексу.

Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком ( матір'ю) свого обов'язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріусами органом державної виконавчої служби.

Крім того, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Однак, якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі.

Умовами договору який було укладено між сторонами по справі, сплата неустойки передбачена не була.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на нормах матеріального права і підстав для скасування рішення суду з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: