Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №333/6267/15
Провадження № 22-ц/778/6545/15
Головуючий у 1-й інстанції Ярошенко А. Г.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року представник Концерну МТМ в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначено, що рішенням Запорізької міської ради „Про створення Комунальних підприємств теплових мереж" №17 від 11.01.2002 року створено Концерн „Міські теплові мережі". Позивачем постачалась теплова енергія на опалення та гаряче водопостачання відповідачам у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачами договір з позивачем на надання послуг з централізованого опалення укладений не був.

Позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу в період з червня 2011 року по липень 2015 року на загальну суму 9252, 79 грн.

Однак, відповідачі протягом-тривалого часу не виконують свої обов'язки по сплаті спожиття теплової енергії, у зв'язку з чим станом на 01.08.2015 року виникла заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 9252,79 грн. До теперішнього часу дана сума заборгованості відповідачами не погашена.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь Концерну «МТМ» вартість безпідставно набутої теплової енергії в сумі 8534, 38 грн. за період з 01.12.2011 року по 31.07.2015 року

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скаржники ОСОБА_3, ОСОБА_5, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: м. Запоріжжя , вул. Радгоспна, 32/29 і є споживачами послуг, які надає позивач.

Відносини з приводу постачання фізичних осіб теплової енергії регулюються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про теплопостачання" та Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі ст.1 Закону України від 24 червня 2004 року "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо ст.13 Закону.

Опалення - підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій і т.п. Центральне опалення- послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

За ст.11 ЦПК підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.19,25 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі-Закон).

Відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, не передбачена.

За ст.526 ЦК зобов'язання мають виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

За змістом ст.64,67,68 ЖК відповідачі мають солідарні зобов'язання щодо оплати комунальних послуг.

Судом першої інстанції зясовано, що відповідачі ухиляються від оплати послуг з теплопостачання, які фактично були спожиті ними за період з 01.01.2009 року по 01.08.2015 року.

Розмір боргу визначений у сумі 9252.79 грн. (а.с.9).

Зазначена сума вирахувана, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2 ст. 32 Закону).

При дослідженні боргових обовязків відповідачів, суд дослідив документальні матеріали, які характеризують обґрунтованість розрахунку і запереченнями з цього питання вони не спростовуються.

За правилами ст.257,267 ЦК загальний строк позовної давності встановлений тривалістю в три роки, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову за заявою відповідача.

Відповідачі подали до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Спостерігається, що борг виник з 01.01.2009 року.

Матеріали справи також свідчать, що у грудні 2014 року Концерн звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення спірного боргу за зазначений у позові період (а.с. ).

Комунарський районний суд м. Запоріжжя 14 січня 2915 року видав судовий наказ, проте з підстав ст.105-1 ЦПК своєю ухвалою від 18 лютого 2015 року скасував його і запропонував заявнику звернутися до суду з позовом ( а.с. 7).

Згідно ст.264 ЦК перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення позову

У сукупності викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачі можуть нести відповідальність за заявленими вимогами у розмірах та в межах строку починаючи з 01.12.2011 року по 31.07.2015 року.

За таких обставин, рішення суду відповідає матеріалам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Аргументи апеляційної скарги не є виправданими.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: