АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1844/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

30 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси клопотання ОСОБА_6 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

26 грудня 2014 р. ОСОБА_7 звернулася в суд з даним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що 20 травня 2013 р. між нею та відповідачем був укладений та нотаріально посвідчений договір дарування, за яким вона подарувала, а відповідач прийняв в дар належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Укладений договір вважає недійсним з тих підстав, що при його укладенні вона перебувала у такому стані, що не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, в звязку з постійним глибоким спянінням. Алкогольними напоями вона зловживає досить тривалий час, що призводило до того, що в період з 1993 по 2006 роки вона пять разів проходила лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні в звязку з розладом психіки та поведінки внаслідок постійного вживання алкоголю. Після смерті чоловіка в грудні 2012 р. вона познайомилася із відповідачем, який був досить привітним та постійно пригощав її спиртним. Скориставшись тим, що вона постійно перебувала в запоях відповідач, шляхом умовлянь та обманами, умовив її подарувати йому спірну квартиру. Як наслідок, під впливом алкоголю, не розуміючи значення своїх дій, нею був підписний договір дарування.

Після підписання договору відповідач ще певний час пригощав її горілкою, а 16 липня 2014 р. взагалі вигнав її з квартири, вказавши, що квартира належить йому, показавши підписаний нею договір дарування.

Враховуючи викладене позивачка просила визнати договір дарування недійсним та відшкодувати завдану їй моральну шкоду.

19 січня 2015 р. ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про залучення до участі у справі спеціаліста психіатра.

У задоволення клопотання до участі у справі був залучений спеціаліст психіатр ОСОБА_9

16 березня 2015 р. в процесі розгляду справи представник позивача ОСОБА_10 подав заяву про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 16 березня 2015 р. призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради.

На вирішення експертизи було поставлено питання: чи перебувала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в такому тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення функціональних процесів в організмі або інших хворобливих явищ вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними в період часу, до якого відноситься подія укладення договору дарування від 20 травня 2013 р.?

Згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 193 від 10 квітня 2015 р., КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», на період часу до якого відноситься укладення договору дарування 20 травня 2013 р. підексертна ОСОБА_7 виражала ознаки вираженого декомпенсованого органічного психічного розладу, набутого в наслідок хронічної інтоксикаційної енцефалопатії, викликаної тривалим зловживанням алкогольними напоями, з вираженими декомпенсованими інтелектуально-мнестичними та емоційно-вольовими розладами, грубими порушеннями критичних, прогностичних функцій мислення та ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності що позбавляло її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

02 червня 2015 р. від ОСОБА_6 надійшло клопотання про призначення по справі повторної комісійної судово - психіатричної експертизи, в задоволенні якого ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2015 р. було відмовлено.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2015 р. позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування укладений 20 травня 2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстром № 378.

Повернуто сторони в попередній стан, шляхом зобовязання ОСОБА_6 повернути ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2.

В позові ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому зазначив, що позивачка посилається на те, що вона неодноразово лікувалася, але до укладення договору дарування в 2013 р., вона лікувалася востаннє у 2006 р. і після цього звернулася в лікарню після подачі позову до суду в грудні 2014 р.

Апелянт зазначає, що підтвердженням того, що ОСОБА_7 розуміла значення своїх дій, як до так і після укладення договору дарування є те, що 09 жовтня 2010 р. вона одружилася, 20 листопада 2009 р. зареєструвалася в с. Плескачівка Смілянського району по вул. Буркацьких, 20, 06 лютого 2013 р. вона виготовляє технічну документацію на квартиру, як вбачається із договору дарування 05 березня 2013 р. отримує дублікат договору дарування приватного нотаріуса ОСОБА_11, 23 квітня 2013 р. замовляє звіт про вартість обєкта оцінки нерухомого майна, 29 квітня 2013 р. реєструє своє право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а вже 20 травня 2013 р. укладає договір дарування. Якби вона в період з 2009 р. по 2013 р. не усвідомлювала своїх дій то нотаріусом та іншими установами та організаціями на той час їй не було б видано необхідні документи.

Крім того, на думку апелянта, акт судово-психіатричної експертизи є неповним та необґрунтованим, суперечить матеріалам справи та викликає сумнів в його правильності.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 було заявлено клопотання про призначення по справі повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи перебувала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в такому тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення функціональних процесів в організмі або інших хворобливих явищ вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними в період часу, до якого відноситься подія укладення договору дарування від 20 травня 2013 р.?

В обґрунтування клопотання вказав, що спеціаліст психіатр ОСОБА_9 приймав участь у судових засіданнях, а в подальшому як експерт проводив судову експертизу в даній справі.

Також вказує на те, що ОСОБА_7 після останнього лікування в 2006 р., зареєструвала шлюб, вчиняла ряд правочинів, в тому числі які посвідчувались нотаріально,отримувала паспорт громадянина України в січні 2013 р, займалась виготовленням технічної документації, що може характеризувати її стан.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання, заслухавши думку сторін таї х представників, приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_8 колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заявленого клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим, зокрема за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року N 8, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Вирішуючи заявлене клопотання про призначення по справі повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи, на стадії апеляційного розгляду справи, колегія суддів враховуючи пояснення сторін та третьої особи, вимоги наведеного законодавства, в результаті оцінки сукупності доказів - при порівнянні висновків експерта з іншими отриманими доказами у справі, приходить до висновку про його часткове задоволення та призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи.

Керуючись ст. 143, 145, 150, 202 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_6 про призначення повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи задовольнити часткого.

Призначити по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним та відшкодування моральної шкоди повторну амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

На вирішення експертизи поставити наступне питання:

Чи перебувала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в такому тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення функціональних процесів в організмі або інших хворобливих явищ вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними в період часу, до якого відноситься подія укладення договору дарування від 20 травня 2013 року?

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, що розташований за адресою: 04655 м. Київ вул. Фрунзе, 103-А.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обовязків.

Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_6.

В розпорядження експертів надати цивільну справу № 22ц/793/1844/15.

Зобовязати ОСОБА_7 прибути на виклик до експертної установи для проведення експертизи, розяснити їй положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Надати в розпорядження експертів медичні карти № № 99, 780 амбулаторного хворого на імя ОСОБА_7.

На час проведення експертизи провадження по даній справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі в касаційному порядку.

Головуючий :

Судді :