Справа №478/1181/15-ц
пров. №2/478/282/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В с т а н о в и в:

27.07.2015 року ТОВ «Кредекс фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості де посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №688/2724SFRPG7 укладеним між ним та ПАТ «Платинум Банк» від 27.05.2011 року, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №688/2724SFРRPG7 від 27.05.2011 року в сумі 4484 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 3293 грн. 80 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 706 грн. та заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобовязання 484 грн. 70 коп., і судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №688/2724SFRPG7 від 27.05.2011 рокув сумі 5051 грн. 56 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2806 грн. 82 коп., витрати від інфляції за період прострочення виконання зобовязання у розмірі 2050 грн. 72 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 194 грн. 02 коп; судові витрати.Справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно між ним та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір на купівлю товару - кондиціонеру, зобовязання по якому ним виконано у травні 2012 року. Вважає вимоги позивача про стягнення з нього кредитної заборгованості за кредитним договором №688/2724SFРRPG7 від 27.05.2011 року в сумі 5051 грн. 56 коп. безпідставними та необґрунтованими, оскільки умови зазначеного вище кредитного договору значною мірою різняться з умовами договору, укладеного між ним та позивачем, зобовязання по якому ним виконано. Крім того, зазначив, що про зміну кредитора йому не повідомлялося, просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин, строк якої сплив та пропущений позивачем без поважних причин, що є підставою для відмови в позові.

Вислухавши доводи відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку.

Згідно з положенням ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Дійсно між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» і ОСОБА_1 27 травня 2011 року був укладений кредитний договір з обслуговування кредитної картки, страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника №688/2724SFРRPG7. Відповідно до якого ОСОБА_3 надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування з цільовим використанням купівля товару (майна) в сумі 6147 грн. 82 коп., строком на 24 місяці, зі сплатою за користування кредитом 0,0001% річних, комісії за надання кредиту в сумі 400 грн., комісії за обслуговування кредиту в сумі 184 грн., з кінцевим терміном повернення 27.05.2013 року.

Згідно до п.2.5 умов кредитного договору, перерахунок коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 19 по 24 число кожного місяця включно.

Відповідно до п.2.8 умов кредитного договору погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 441 грн. грошові кошти, які вносяться позичальником на погашення кредиту спрямовуються на погашення в наступній черговості: для сплати простроченої заборгованості; на погашення заборгованості за кредитом в сумі щомісячного платежу; на оплату неустойки за кредитом на дострокове погашення кредиту, що відповідає вимогам п.2.12 умов кредитного договору.

Згідно п.6.3 умов кредитного договору, у разі прострочення оплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Відповідно до договору факторингу №20121010, укладеного між публічним акціонерним товариством ОСОБА_3» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 10 жовтня 2012 року, право вимоги за кредитним договором №688/2724SFRPG7 від 27.05.2011 року було відступлено ПАТ «Платинум Банк» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

На підставі договору факторингу №1/15-ФКю, укладеного 08 травня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс», позивач набув право вимоги по кредитному договору №688/2724SFRPG7 від 27.05.2011 року.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що він не отримував письмового повідомлення про зміну кредитора, суд не може взяти до уваги, оскільки ним на підтвердження своїх доводів не надано будь-яких доказів.

Між тим, ТОВ «Кредекс Фінанс» надано суду копію повідомлення від 15 травня 2015 року про відступлення права вимоги про зміну кредитора та необхідність погашення кредитної заборгованості, в якому повідомлялось, що між Банком, ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договори відступлення права вимоги, по кредитному договору №688/2724SFRPG7 від 27.05.2011 року. Це повідомлення було повторно 17.08.2015 року направлено на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком.

В силу ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх зобовязань іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст.124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України).

З роз'яснень п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, вбачається, що виходячи зі змісту ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов'язання по сплаті кредиту, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №688/2724SFРRPG7 від 27.05.2011 року, станом на 14.09.2015 року, сума заборгованості склала 5051 грн. 56 коп., що включає в себе: заборгованість за кредитом у розмірі 2806 грн. 82 коп., витрати від інфляції за період прострочення виконання зобовязання у розмірі 2050 грн. 72 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 194 грн. 02 коп.

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд, керуючись вимогами ч.1 ст.360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові №6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань.

Враховуючи, що згідно умов кредитного договору погашення заборгованості за тілом та відсотками мала здійснюватися щомісячними платежами згідно графіку до 27 числа кожного місяця. Отже, 28 числа кожного місяця, у разі нездійснення до цього часу відповідачем чергового щомісячного платежу, позивач мав обєктивну можливість довідатися про порушення свого права на отримання такого щомісячного платежу і початок перебігу строку давності щодо вимог про стягнення такого простроченого щомісячного платежу за відсотками та комісією починається з 28 числа відповідного місяця.

Згідно виписки по особовим рахункам з 27.05.2011 року по 11.09.2015 року відповідачем ОСОБА_1 востаннє внесено кошти в рахунок погашення заборгованості ще 28.05.2012 року.

Сам же позов позивачем предявлено до суду 27 липня 2015 року, тобто за межами строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Отже, позивачем пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, строк сплати якої настав 27 червня 2012 року.

В силу вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, в ході судового розгляду позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом таких не встановлено.

Таким чином, суд приходе переконання, що в задоволенні позову ТОВ «Кредекс фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір) у розмірі 243 грн. 60 коп., понесені позивачем у звязку з розглядом справи слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - відмовити.

Судові витрати, понесенні позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивач, який не був присутнім у судовому засіданні може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя