Справа № 182/5889/15-ц
Провадження № 2/0182/3270/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.11.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

29 вересня 2005 року померла її мати ОСОБА_3, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 9/23 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 7, що розташований по провулку Узький у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі рішення народного суду м.Нікополя від 04.03.1982 року, оригінал якого відсутній по невідомим їй причинам. На її звернення до Нікопольського міськрайонного суду про видачу дубліката вищевказаного рішення суду, завіреного належним чином, їй було надано повідомлення Нікопольського міськрайонного суду від 22.06.2015 року про те, що в алфавітному покажчику за 1982 рік зареєстрована цивільна справа № 2-426/1982 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про реальний розподіл будинку, однак оригінал рішення в архіві відсутній і надати його копію немає можливості. За життя мати не розпорядилась своїм майном, проте вона фактично прийняла спадщину після смерті матері шляхом реєстрації за однією адресою із спадкодавцем (з 1999 року), тому звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину, у результаті чого отримала інформацію по спадщині № 1273/02-14 від 18.06.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що право власності на спадковий будинок не було зареєстровано на ім'я спадкодавця в КП „Нікопольське МБТІ", внаслідок чого в автоматизовану систему „Реєстр прав власності на нерухоме майно" дані реєстратором КП „НМБТІ" не вносилися. Відповідно до ст.11, 182 ЦК України, ст.46,47 Закону України „Про нотаріат та на підставі п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 року за № 282/20595, їй рекомендовано звернутись до суду для оформлення спадкових прав на нерухомість. На теперішній час вона є єдиним спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом, що фактично прийняла спадщину після смерті матері і до теперішнього часу проживає у спадковому будинку, внаслідок чого сплачує комунальні витрати та доглядає за технічним станом нерухомості. Крім того, відповідно до інформаційної довідки КП „НМБТІ за № 875 від 07.05.2015 року, у спадковому будинку є збільшення житлової площі на 7,6 кв.м. за рахунок демонтажу кухонного каміну та існує самочинне будівництво, а саме гараж „Л, гараж „Н, літня кухня „О. Згідно технічного висновку Нікопольської філії Дніпропетровського державного інституту житлового і цивільного будівництва „Дніпроцивільпроект (робочий проект № 16200/11'), будівництво спадкового житлового будинку виконано технічно правильно і по загальному стану будівля відповідає вимогам державних будівельних норм і має можливість для подальшої експлуатації відповідно до вимог ДБН В.3.2-2-2009 та ДБН В.2,2-15-2005. Відповідачем по справі є співвласник домоволодіння, а саме власник 14/23 частин ОСОБА_6, який не має претензій до самочинного будівництва надвірних будівель у спадковому будинку. На момент визнання права власності за спадкоємцем на зазначену нерухомість (рішення народного суду м.Нікополя від 04.03.1982 року) державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалися підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністерства комунального господарства Української PCP від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті від 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачили державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З вищевикпадених обставин, для визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, він використовує своє право на звернення до суду. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в свою відсутність, позов підтримала і на задоволенні позову наполягала.

Відповідач в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, з позовними вимогами згоднаі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.09.2005 року померла мати позивачки ОСОБА_3 (а.с.5), яка на день смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 9/23 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 7, що розташований по провулку Узький у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі рішення народного суду м.Нікополя від 04.03.1982 року (а.с.14), оригінал якого відсутній (а.с.11, 15). За життя ОСОБА_3 не розпорядилась своїм майном, проте позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері шляхом реєстрації за однією адресою із спадкодавцем з 1999 року (а.с.8), тому звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину. Однак, отримала інформацію по спадщині № 1273/02-14 від 18.06.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що право власності на спадковий будинок не було зареєстровано на ім'я спадкодавця в КП „Нікопольське МБТІ", внаслідок чого в автоматизовану систему „Реєстр прав власності на нерухоме майно" дані реєстратором КП „НМБТІ" не вносилися (а.с.39). На теперішній час позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом, що фактично прийняла спадщину після смерті матері і до теперішнього часу проживає у спадковому будинку, внаслідок чого сплачує комунальні витрати та доглядає за технічним станом нерухомості. Крім того, відповідно до інформаційної довідки КП „НМБТІ за № 875 від 07.05.2015 року, у спадковому будинку є збільшення житлової площі на7,6 кв.м. за рахунок демонтажу кухонного каміну та існує самочинне будівництво, а саме гараж „Л, гараж „Н, літня кухня „О (а.с.16). Згідно технічного висновку Нікопольської філії Дніпропетровського державного інституту житлового і цивільного будівництва „Дніпроцивільпроект, будівництво спадкового житлового будинку виконано технічно правильно і по загальному стану будівля відповідає вимогам державних будівельних норм і має можливість для подальшої експлуатації відповідно до вимог ДБН В.3.2-2-2009 та ДБН В.2,2-15-2005 (а.с.17-38).

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і визнати за позивачкою право власності на спадщину після смерті її матері.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/23 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 7, що розташований по провулку Узький у місті Нікополі Дніпропетровської області, загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею - 47,2 кв.м., з урахуванням збільшення на 7,6 кв.м., враховуючи самочинне будівництво - гараж „Л", літню кухню „О" та без урахування гаражу „К" та гаражу „Н", що підлягають зносу, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 29.09.2005 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_7