Справа № 361/7077/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/6679/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 58 16.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К..П.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про визнання і затвердження мирової угоди у виконавчому провадженні між стягувачем товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та боржником ОСОБА_2.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2015 року державний виконавець ВДВС Броварського МУЮ звернувся до суду з поданням про визнання й затвердження мирової угоди укладеної 29.01.2015 року між сторонами виконавчого провадження № 46166579, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/359/3436/2013, виданого 25.04.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості за кредитним договором № ML-004/335/2007 від 02.10.2007 року в розмірі 1 285 586,29 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року відмовлено державному виконавцю у визнанні мирової угоди.

Не погоджуючись з ухвалою, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу з підстав її незаконності та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця.

Апелянт вважає, що судом порушені інтереси учасників виконавчого провадження, адже укладання мирової угоди є вираження їх волі на взаємних поступках, що не суперечить чинному законодавству.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Судом першої інстанції в порядку ст. 372 ЦПК України було перевірено вказану мирову угоду.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця про визнання й затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що умови вказаної угоди в розумінні мирової угоди укладеної в процесі виконання рішення суду суперечать вимогам закону, а також порушують права та свободи інших осіб.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Так, специфіка даної мирової угоди пов'язана із тим, що на відміну від дефініції ч. 1 ст. 175 ЦПК, де сформульовано поняття мирової угоди на стадії до вирішення спору судом, мирова угода в процесі виконання не може укладатись з метою врегулювання спору.

Передбачається, що спір вже врегульований певним судом рішенням, яке набрало законної сили, за цим рішенням видано виконавчий документ, що надійшов для примусового виконання державному виконавцю.

З огляду на це, мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору.

Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обов'язки для них тощо.

Мирова угода, що розглядається на стадії виконавчого провадження, покликана сприяти його закінченню, зокрема шляхом визначення конкретних заходів, дій, рішень тощо, що сторони беруться вчинити.

Як вбачається з матеріалів справи, дана мирова угода укладена саме з метою врегулювання спору, що є недопустимим, оскільки спір вже врегульовано судовим рішенням Бориспільського міськрайонного суду м. Києва в межах розгляду відповідної цивільної справи, дане рішення набрало законної сили і знаходиться в процесі виконання.

Так, п. 3.4 мирової угоди передбачає застосування в якості забезпечення виконання боргових зобов'язань забезпечувальний платіж в розмірі 355 769,65 грн., який сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно умов Кредитного договору, на випадок невиконання чи неналежного виконання вимоги кредитора щодо дострокового виконання боргових зобов'язань боржника.

Дані питання не можуть вирішуватися в межах затвердження мирової угоди при виконання рішення суду, оскільки передбачають збільшення грошових зобов'язань божника, що є недопустимим.

Крім того, мирова угода порушує права та інтереси особи сторони, яка не є стороною даного виконавчого провадження, а саме відповідачки ОСОБА_2

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що чинним законодавством не передбачено визнання доповнень до мирової угоди.

Інші доводи, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленої судом ухвали, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: