Справа № 204/5303/15-ц
Провадження № 2/204/2256/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2015 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

07 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 5460грн.07коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. До отримання позивачем цієї квартири у спадщину власником квартири була його мати ОСОБА_3, яка померла 02.03.2011р. З травня 2011 року, після смерті ОСОБА_3 у вищезазначеній квартирі зареєстровані та мешкають відповідач та її неповнолітні діти, де останні мешкають по сьогодні. Позивачу відомо, що відповідач зареєстрована у вищезазначеній квартирі нібито з дозволу померлої ОСОБА_3 Однак, 23.07.2015р. позивач звернувшись до КП «Жилсервіс-1» для отримання довідки по заборгованість по квартплаті та дізнався, що відповідач разом з дітьми були зареєстровані вже після смерті ОСОБА_3 матері позивача на той час власника квартири за адресою: АДРЕСА_1. Власниця квартири на той час ОСОБА_3 померла 02.03.2011р., свідоцтво про смерть видане 10.03.2011р., а реєстрація відповідача з дітьми згідно з довідкою ПК «Жилсервіс-1» від 11.03.2011р. Згідно з чинним законодавством ця реєстрація є незаконною. Власник квартири вже померла, а позивач, спадкоємець за законом ще не отримав права власності на цю квартиру. Право власності на ім'я позивача зареєстровано 18.10.2011р. До цього часу ніхто не мав права проводити реєстрацію за даною адресою будь кого, навіть спадкоємця. Як так вийшло позивачу не відомо. Позивач з даним питанням звернувся до паспортистів КП «Жилсервіс-1», але чіткої відповіді не отримав. Так як до сьогодні позивач вважав, що саме померла - мати ОСОБА_3 на той час власниця квартири дозволила відповідачу з дітьми мешкати та бути зареєстрованими у своїй квартирі, то ніколи не заперечував тому факту. Вважав що така була воля померлої, але так як зясувалось, що реєстрація відповідача з дітьми є незаконною позивач разом з даним позовом про стягнення коштів звертається до суду з позовом про визнання відповідача та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном шляхом, примусового виселення та зняття з реєстрації. Відповідачі мешкають в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, з травня 2011 року. За комунальні послуги платять нерегулярно. На сьогодні є великі борги за послуги водопостачання, енергопостачання та постачання теплоенергії. Усі борги нараховуються на імя власника квартири - позивача. Деякі комунальні підприємства збираються звертатися до суду з позовом про стягнення боргу з позивача. Також позивач не має змоги оформити субсидію, так як за даною адресою зареєстровано троє осіб та дуже суттєвий момент для відмови у оформленні субсидії, це наявність заборгованості. Згідно закону субсидія може бути нарахована тільки при погашенні усіх заборгованостей. Очевидно, що факт проживання та реєстрації відповідача у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, завдає власникові, а саме позивачу, збитків. Право власника квартири (позивача) цим суттєво порушуються. На сьогодні заборгованість по комунальним платежам згідно довідок, які позивач вже встиг зібрати складає 5460грн.07коп., але це не усі борги які існують на сьогодні по даній квартирі за комунальні послуги. Для погашення заборгованостей по комунальним платежам позивач змушений вимагати їх стягнення у судовому порядку з відповідача, так як саме відповідач усі ці роки разом зі своїми дітьми мешкала та була зареєстрована за даною адресою. Ця заборгованість створилася виключно з вини відповідача, так як остання не своєчасно та нерегулярно сплачувала за послуги надані їй комунальними підприємствами.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, надала до суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.09.2011р., що посвідчене державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с.9).

Витяг про державну реєстрацію прав власності оформлений 18.10.2011р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5 обласної ради (а.с.8).

До отримання ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спадщину, власником квартири була його мати ОСОБА_3, що визнано сторонами у справі.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторони у справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_5 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1760, ОСОБА_3 померла 02 березня 2011р. (а.с.7).

Згідно із довідкою КП «Жилсервіс-1» яка видана ОСОБА_1 від 23.07.2015р. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано три людини, ОСОБА_2 з 11.03.2011р., ОСОБА_6 з 2011р. та ОСОБА_7 з 2011р. (а.с.10).

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 йому повинна сплатити кошти у сумі 5460грн.07коп. за витрати по оплаті комунальних послуг, є необґрунтованими та безпідставними оскільки, ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, частково сплачує суми заборгованості по оплаті комунальних послуг, що підтверджуються квитанціями, які додані ОСОБА_2 до письмових заперечень, заборгованість у сумі 5460грн.07коп., яку ОСОБА_1 просить стягнути на свою користь утворилась не перед ним, а перед підприємствами, що надають комунальні послуги. Таким чином, відповідачем не було порушено право позивача і відсутні правові підстави для стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідач не є і не була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, а її власником на цей час є позивач, який зобовязаний утримувати своє майно у відповідності до вимог ст.322 ЦК України.

Не може суд взяти до уваги і наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2015 року.

Суддя І.В. Тітова