АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/689/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2330/К/15 ОСОБА_1
Категорія - 26 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Грищенко Н.М., Зубакової В.П.

при секретарі Масловій К.В.

за участю: представника Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» про стягнення моральної шкоди в звязку з втратою працездатності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» (далі ПАТ «Євраз ОСОБА_2») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК йому первинно в 2009 році встановлено 70% втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі, при наступному огляді 05.12.2012 році серія 10 ААА № 084302 підтверджено 70% втрати професійної працездатності на безстроковий термін. В звязку з негативними фізіологічними змінами в організмі йому встановлено 2 групу інвалідності.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 243 000 грн. і просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Євраз ОСОБА_2» на користь позивача 40 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Євраз ОСОБА_2» на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою від 26 серпня 2015 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Євраз ОСОБА_2» ставить питання про скасування заочного рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що обовязок ПАТ «Євраз ОСОБА_2» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки він є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

Крім того, судом при ухвалені рішення невірно застосовані норми ст.ст. 153,173,237-1 КЗпП України, та ст. 1167 ЦК України, які не поширюються на даний вид правовідносин.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 75, складений 22.10.2009 року, комісією з представників керівництва ПАТ «Євраз ОСОБА_2», Жовтнева СЕС, Українського НДІ, страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких ОСОБА_4 отримав професійні захворювання, саме робота на підприємстві Відповідача в період з 1995 по 2008 роки в умовах перевищення гранично допустимих показників в декілька раз, в пункті 17 Акту встановлено причину отримання професійних захворювань Позивачем, а саме перевищення на робочому місці гранично допустимих показників&nbsp; фізичного перевантаження та вібрації - Рівень фізичного перевантаження з нахилом тулуба до 30 та понад 30 59.4% за зміну при допустимих 25.0%, загальна вібрація 109 дБ при нормі 107 дБ; 106 дБ при нормі 101 дБ, мікрокліматичні умови 100% при нормі 80 30%. В пункті 19 вказано зазначено, конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», керівництво ВАТ «Суха Балка».

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 26 жовтня 2009 року (а.с.13-14) причиною професійного захворювання ОСОБА_4 є робота на підприємстві відповідача в період з 1995 по 2008 роки в умовах перевищення гранично допустимих показників в декілька раз, в пункті 17 Акту встановлено причину отримання професійних захворювань Позивачем, а саме перевищення на робочому місці гранично допустимих показників&nbsp; фізичного перевантаження та вібрації - Рівень фізичного перевантаження з нахилом тулуба до 30 та понад 30 59.4% за зміну при допустимих 25.0%, загальна вібрація 109 дБ при нормі 107 дБ; 106 дБ при нормі 101 дБ, мікрокліматичні умови 100% при нормі 80 30%. В пункті 19 вказано зазначено, конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», керівництво ВАТ «Суха Балка».

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд не перевірив факту заподіяння моральної шкоди шляхом призначення відповідної експертизи, не вірно застосував матеріальний закон, спростовується встановленими обставинами, матеріалами справи та висновками суду, оскільки обовязкове призначення експертизи передбачено лише у випадках, зазначених у ст. 145 ЦПК України.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції правильно встановив правові відносини сторін та застосував відповідну норму матеріального права.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26.10.2009 року причиною професійного захворювання є робота ОСОБА_4 впродовж 17 років 9 місяців в умовах важкої фізичної праці, 12 років 11 місяців в умовах підвищених рівнів вібрації та 20 років 1 місяця в умовах несприятливого мікроклімату.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4Б, моральної шкоди.

Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що обовязок ПАТ «Євраз ОСОБА_2» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки він є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного ОСОБА_2 України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Погоджується колегія суддів і з розміром моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь впливу шкідливих факторів на позивача інших підприємств, на яких він працював, тривалість роботи позивача на ПАТ «Євраз ОСОБА_2», конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_2» відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: