АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8043/15 Головуючий 1 інст. Дмитрієв О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» грудня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Бровченка І.О.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 25 травня 2015 року у справі № 2/1087-2015,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною заявою. В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 25 травня 2015 року позовну заяву ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави за договором застави рухомого майна задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 261ПВ/2008-А від 01.08.2008 року станом на 16.03.2015 року в розмірі 33824,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 736381,14 грн. та 56483,97 грн. складається з: залишку суми заборгованості за кредитом в розмірі 29759,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 647879,54 грн.; нараховані та несплачені відсотки за період з 01.02.2014 року по 28.02.2015 року (включно) в розмірі 4065,23 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 88501,60 грн.; штраф, нарахований згідно з п.7.2. кредитного договору за не виконання прийнятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення кредиту в розмірі 56483,97 грн., витрати по оплаті третейського збору в розмірі 2000,00 грн. та витрати на листування в розмірі 68,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за договором поруки №67-1553-П від 01.08.2008 року укладеним в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 261ПВ/2008-А від 01.08.2008 року, укладеного між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3, станом на 16.03.2015 року в розмірі 33824,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 736381,14 грн. та 56483,97 грн. складається з: залишку суми заборгованості за кредитом в розмірі 29759,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 647879,54 грн.; нараховані та несплачені відсотки за період з 01.02.2014 року по 28.02.2015 року (включно) в розмірі 4065,23 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 88501,60 грн.; штраф, нарахований згідно з п.7.2. Кредитного договору за не виконання прийнятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення кредиту в розмірі 56483,97 грн., витрати по оплаті третейського збору в розмірі 2000,00 грн. та витрати на листування в розмірі 68,00 грн.; для задоволення частини вимог ПАТ «Мегабанк», що виникли з кредитного договору № 261ПВ/2008-А від 01.08.2008 року, станом на 16.03.2015 року в сумі 370433,00 грн., що відповідає вартості предмета застави, визначений сторонами в договорі № 261ПВ/2008-А-з застави майна від 01.08.2008 року звернуто стягнення на: предмет застави за договором № 261ПВ/2008-А-з застави рухомого майна від 01.08.2008 року, а саме на рухоме майно автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG GP 3.0 V6, 2008 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) WVGZZZ7LZ9Z000040, вартістю 370433,00 грн., який належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АХС № 131335, виданим ВРЕВ № 1 ГУМВСУ м. Харкова 01.08.2008 року із застосуванням процедури, передбаченої статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», - продаж ПАТ «Мегабанк», як обтяжувачем, предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; передано предмет застави за договором № 261ПВ/2008-А-з застави рухомого майна від 01.08.2008 року, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG GP 3.0 V6, 2008 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) WVGZZZ7LZ9Z000040, вартістю 370433,00 грн., який належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АХС № 131335, виданим ВРЕВ № 1 ГУМВСУ м. Харкова 01.08.2008 року в управління ПАТ «Мегабанк» на період до його реалізації із спрямуванням доходів, отриманих в результаті управління предмета застави, на задоволення забезпечених заставою вимог за кредитним договором № 261ПВ/2008-А від 01.08.2008 року, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; надано ПАТ «Мегабанк» право знімати з обліку автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG GP 3.0 V6, 2008 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска) WVGZZZ7LZ9Z000040, вартістю 370433,00 грн., який належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АХС № 131335, виданим ВРЕВ № 1 ГУМВСУ м. Харкова 01.08.2008 року, здійснювати перереєстрацію, а також отримувати на нього дублікати Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та інші необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем у відповідних уповноважених органах.

Зазначила, що вона не була повідомлена про існування спору щодо кредитного договору № 261ПВ/2008-А від 01.08.2008 року, від банку жодних вимог та листів не отримувала, не знала про розгляд справи та винесення рішення Третейським судом та на момент розгляду позовної заяви вона знаходилась за кордоном.

Вказала, що на підставі цього рішення ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2015 року задоволено заяву про видачу виконавчого листа.

Зазначила, що відповідно до договору поруки № 67-1533-П від 01.08.2008 року вона виступила поручителем за виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 261ПВ/2008-А від 01.08.2008 року.

Вказала, що банк звернувся до Третейського суду раніше, ніж закінчилася дія кредитного договору.

Просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 25 травня 2015 року у справі № 2/1087-2015.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.10.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1, через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам, не звернув увагу на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки знаходилася за кордоном; не знала про існування спору між банком та ОСОБА_3; не отримувала жодного документа від третейського суду і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги заяви.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що третейський суд діяв в межах своєї компетенції.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Одним зі способів захисту прав субєктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 17 ЦПК України.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 03 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року із змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 зазначеного Закону споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших субєктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з рішення третейського суду між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір для придбання транспортного засобу, що є споживчим кредитом. У забезпечення виконання зобовязання між банком та ОСОБА_3 укладено договір застави, між банком та ОСОБА_1 - договір поруки.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива», про скасування якого просила ОСОБА_1, ухвалено 25 травня 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_1 на вказану обставину не звернув увагу та відмовив у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Зазначений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа №6-856 цс15), 04 листопада 2015 року, (справа №6-2074 цс15), 18 листопада 2015 року, (справа №6-187 цс15).

Відповідно до статті 389 5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, п.6 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 25 травня 2015 року у справі № 2/1087-2015 скасувати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії