АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7209/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3654/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленко О.О.,

Суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кремечука Полтавської області від 09 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кремечука Полтавської області від 09 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимогОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач, в звязку з чим подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

При цьому апелянтом зазначено, що при постановленні рішення, судом першої інстанції не було враховано, що в звязку зі зміною місця роботи його матеріальний стан значно погіршився, а також те, що він має хворих батьків, які також потребують його допомоги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо наявності підстав для зміни розміру стягуємих аліментів, зазначених у положеннях ст.. 192 СК України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 червня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5, 26.11.2009 року , в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2013 року і до повноліття дитини / а.с7 /.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно довідки ТОВ « АСУ -Україна» за № 30/1 від 30.09.2015 року, відповідач працює в даному товаристві з 03.08.2015 року на посаді Менеджера з питань регіонального розвитку./т. 1 а.с. 95/.

Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК).

Враховуючи стабільний дохід відповідача у вигляді заробітної плати, попереднім судовим рішенням стягнуто з відповідача аліменти в частці від заробітку.

Згідно з пунктами 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Посилання позивача на те що він втратив роботу, як на підставу для зменшення розміру стягуємих аліментів, не знайшли свого підтвердження та спростовується ксерокопією трудової книжки останнього, згідно якої позивач звільнився з попереднього місця роботи за власним бажанням.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір.

В свою чергу, сторонами у справі не надано належних доказів щодо зміни їх матеріального становища, стану здоров'я, а також інших обставин, які б могли впливати на розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, а також те, що у позивача не змінився його матеріальний стан, він продовжує сплачувати аліменти в частці від заробітної плати, суд вважає, що підстави щодо зменшення розміру аліментів відсутні.

Висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кремечука Полтавської області від 09 жовтня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ___________ О.О. Буленко

Судді: _____________ С.М.ОСОБА_6Дорош