Справа № 152/523/15-ц
У Х В А Л А

29 квітня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників:

позивача ОСОБА_3,

відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Славінської Н.Л. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

02.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

06.04.2015 року провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду в попередньому судовому засіданні.

15.04.2015 року у справі проведено попереднє судове засідання і справа призначена до судового розгляду на 29.04.2015 року.

В судове засідання позивач подав заяву про відвід головуючому у справі судді Славінській Н.Л., зсилаючись на те, що: суддя не відклала попереднє судове засідання за його клопотанням, яке він заявив, так як його представник фахівець в галузі права ОСОБА_3 був зайнятий у іншій справі в цьому ж судді, яка перебуває у провадженні судді Строгого І.Л., куди представник пішов, так як суддя Славінська Н.Л. розгляд справи розпочала пізніше, тим самим суддя порушила його право на захист.

Також, вважає, що суддя не сприяла змагальності сторін та всебічному і повному зясуванню обставин справи в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, оскільки він, не будучи фахівцем у галузі права, був позбавлений можливості заявити клопотання, в тому числі про витребування у відповідачки державного акту на землю, про приєднання до матеріалів справи рішення про розірвання шлюбу, та права подати докази, тоді як проти нього в попередньому судовому засіданні виступав адвокат ОСОБА_4, котрий в минулому працював у прокуратурі Шаргородського району, де працювала і суддя Славінська Н.Л. та була колегою адвоката.

Крім того, вважає, що суддя Славінська Н.Л. є упередженою та заінтересованою у розгляді справи, бо постановила рішення на користь відповідачки.

Відповідачка разом із своїм представником ввели суд в оману з приводу розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, спровокували прийняття суддею незаконного рішення, що, на його думку, підтверджує очевидну злагодженість дій судді та відповідачки.

Всі ці обставини викликають сумнів у неупередженості та обєктивності судді і є, на його думку, підставами для відводу судді в порядку, передбаченому ст.20 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення заяви про відвід як безпідставної.

Розглянувши заяву про відвід, вислухавши думки учасників судового розгляду, а також судді Славінської Н.Л., яка пояснила, що вказані у заяві про відвід обставини, на які позивач зсилається в якості підстав для відводу, є безпідставними, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вивченні матеріалів цивільної справи встановлено, що попереднє судове засідання у цій цивільній справі розпочалося вчасно, а саме: о 09 годині, що підтверджується Журналом попереднього судового засідання (а.с.34).

Також, встановлено, що в попередньому судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про відкладення попереднього судового засідання з будь-яких причин, в тому числі із причини зайнятості його представника в іншій справі, не надавав доказів на підтвердження представництва його інтересів ОСОБА_3, що підтверджується Журналом попереднього судового засідання (а.с.34-35) та записом фіксування попереднього судового засідання за допомогою технічного засобу системи «Камертон».

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, в попередньому судовому засіданні судом надавалося сторонам право заявляти клопотання і подавати докази, а також витребувати докази, щодо витребування яких є складнощі, викликати свідків, яким скористалися сторони. Зокрема, відповідачкою було подано заперечення та докази, якими вони обґрунтовуються, які приєднано до матеріалів цивільної справи після оголошення цих доказів судом та зясування думки позивача. Відповідачкою якраз і було додано державний акт на землю та рішення про розірвання шлюбу в копіях, про які в заяві про відвід заявляє позивач, що він був позбавлений судом права їх витребувати та долучити до справи.

До того ж, судом в попередньому судовому засіданні задоволено клопотання позивача та витребувано відповідні докази і викликано свідка.

Також, в попередньому судовому засіданні, що відбулося 15.04.2015 року суд не приймав судового рішення на користь відповідачки, а постановив ухвалу за наслідками попереднього судово засідання, якою, крім іншого, витребував докази та викликав свідка за клопотанням позивача, а не відповідачки.

Таким чином, позивач не навів підстав для відводу судді, так як обставини, на які він посилається, як на підстави для відводу судді Славінської Н.Л., не мали місця та не передбачені статтями 20,21 ЦПК України.

Також, не є підставою для відводу та не може свідчити про неупередженість судді та обставина, що суддя Славінська Н.Л. працювала в прокуратурі Шаргородського району, де в свій час працював і представник відповідачки адвокат ОСОБА_4 Ця обставина про роботу в прокуратурі Шаргородського району судді дійсно мала місце, оскільки суддя пропрацювала в прокуратурі району на посаді помічника прокурора до 2000 року. ОСОБА_4 так само працював у прокуратурі району станом на 2000 рік на посаді помічника прокурора, але ні суддя, ні ОСОБА_4 не перебували в підпорядкуванні один одного.

Відтак, робота судді Славінської Н.Л. в прокуратурі Шаргородського району до 2000 року та робота представника відповідачки ОСОБА_4 в цій же прокуратурі станом на 2000 рік, який на сьогодні є пенсіонером за віком та адвокатом і діє на підставі свідоцтва, що видане компетентним органом, не свідчить про безсторонність судді і ця обставина не може перешкоджати безсторонності судді у цивільній справі.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу…на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного… Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необєктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності… Проте між субєктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а й може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності…».

Враховуючи, що позивач, заявляючи про відвід судді Славінської Н.Л., не навів належних та допустимих доказів обґрунтованості сумнівів неупередженості та необєктивності судді, проте, зсилається на те, що у нього виникли сумніви у обєктивності та неупередженості судді, враховуючи засади здійснення судочинства в Україні, визначені Конституцією України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимоги ст.ст. 1, 20, 23, 24 ЦПК України, а також враховуючи пояснення судді Славінської Н.Л., яка повідомила, що заявлені обставини для відводу є безпідставними, а колишня робота в тому ж правоохоронному органі прокуратурі району, де в свій час працював і представник відповідачки, не перешкоджає її безсторонності у даній справі, але, оскільки у позивача виникли сумніви у обєктивності та неупередженості судді, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Славінської Н.Л. підлягає задоволенню з метою уникнення в подальшому стверджень позивача про неупередженість судді при ухваленні судового рішення у цій цивільній справі.

При цьому, права позивача та відповідачки не порушуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 20-24, 210 ЦПК України, на підставі ст.ст.1, 124, 8 Конституції України, ст.ст.1, 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Славінської Н.Л. задовольнити з підстави виникнення у позивача сумніву щодо неупередженості та обєктивності судді.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в канцелярію Шаргородського районного суду для проведення повторного автоматичного розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає

Суддя: