Справа № 761/8884/15-ц
Провадження № 2/761/4539/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач за первісним позовом), в особі свого представника, 26 березня 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач за первісним позовом), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Третя особа), про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01 березня 2012 року, він перебував у шлюбі з Відповідачем за первісним позовом. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 (далі - Дитина). Зауважує, що починаючи з грудня 2013 року вони із Відповідачем за первісним позовом припинили фактичні шлюбні відносини та стали проживати окремо і, що у подальшому шлюб між ними було розірвано. Зауважує, що після припинення шлюбних відносин Дитина залишилась проживати з Відповідачем за первісним позовом. Разом з тим, вказує, що між ними виникли суперечки з приводу спілкування та виховання спільної дитини, оскільки Відповідач за первісним позовом відмовляється отримувати аліменти від нього та спілкуватись з ним, крім того перешкоджає йому спілкуватись з Дитиною. Оскільки він бажає приймати участь у вихованні та утриманні сина та піклуватись про нього, просить суд ухвалити судове рішення, яким усунути перешкоди, які чиняться відповідачем за первісним позовом та визначити спосіб його участі у вихованні Дитини шляхом систематичних побачень з Дитиною та з правом відвідування Дитиною тимчасового перебування батька в м. Києві та виїзду в місця громадського відпочинку.

Крім того, 17 червня 2015 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, який відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та об'єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження із первісним позовом.

Зустрічні позовні вимоги Відповідач за первісним позовом обґрунтовує тим, що Позивач за первісним позовом після народження Дитини, починаючи з червня 2013 року, фактично не проживав із нею, оскільки його поведінка унеможливлювала подальше сімейне життя, що призвело до зникнення почуття кохання і поваги між ними. Зазначила, що протягом двох років Позивач за первісним позовом не надавав ніякої матеріальної допомоги, не приймав участі у вихованні Дитини, більше того ухиляється від утримання Дитини, спілкування з нею, ставиться до свого сина як до сторонньої особи. Вважає, що із Дитиною Позивач за первісним позовом бажає спілкуватись тільки з метою, щоб мати можливість приїжджати на територію України. Зазначила, що вона не чинить Позивачеві за первісним позовом перешкод у спілкуванні із сином. Проте, оскільки, Позивач за первісним позовом ігнорує свої батьківські обов'язки, просила суд ухвалити судове рішення, яким позбавити Позивача за первісним позовом батьківських прав відносно Дитини.

У судовому засіданні представник Позивача за первісним позовом підтримав первісний позов у повному обсязі, просив суд первісні позовні вимоги задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві та заперечував щодо задоволення зустрічного позову, оскільки вважає його безпідставним, наголошуючи на тому, що саме Відповідачем за первісним позовом чиняться перешкоди у вихованні та спілкуванні Позивача за первісним позовом з їх дитиною. Також зауважив, що враховуючи ситуацію, що склалась на сході України та проведення антитерористичної операції, у 2014 році було обмежено можливість в'їзду на територію України громадянам Російської Федерації.

Відповідач за первісним позовом та її представник у судовому засіданні заперечували проти первісних позовних вимог, просили суд у задоволенні первісного позову відмовити, разом з тим, підтримали зустрічний позов, з підстав, викладених у заяві та просили суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник Третьої особи в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала частково та зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на підтвердження правової позиції надала висновок органу опіки і піклування.

Заслухавши пояснення представника Позивача за первісним позовом, Відповідача за первісним позовом та її представника, представника Третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить первісний позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких підстав.

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно частини 1 та 3 статті 157 Сімейного кодексу України, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно частини 2 статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізовувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Відповідно статті 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 01 березня 2012 року по 27 березня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 31).

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 12 грудня 2012 року, серія НОМЕР_1 (а.с. 16).

В подальшому шлюб між сторонами було розірвано, Дитина залишилась проживати разом із матір'ю (а.с. 32-33).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 10 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи зібрані у справі докази, враховуючи ту обставину, що Позивачем за первісним позовом, в особі його представника, протягом всього часу розгляду справи не надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що Відповідач за первісним позовом перешкоджає йому спілкуватись та виховувати їх Дитину, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року,, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Крім того, за змістом частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості.

Судом встановлено, що Позивач за первісним позовом є громадянином Російської Федерації та проживає на території вказаної країни (а.с. 5-9).

Відповідно до Висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.10.2015 за № 109/02/40-8860, він вважає за доцільне позбавити Позивача за первісним позовом батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зустрічний позов щодо позбавлення Позивача за первісним позовом батьківських прав суд знаходить обґрунтованим, оскільки вважає, що Позивач за первісним позовом, як батько, про Дитину взагалі не піклується та не приймає участі в утриманні Дитини та її вихованні.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Позивача за первісним позовом на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року,статті 164 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_1 (громадянин Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :