Справа №1304/1114/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

за участю секретаря Скочиляс І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якому просить визнати дії відповідача при вчиненні ним заповіту в інтересах ОСОБА_3 25.03.2010 року незаконними, постановити окрему ухвалу з цього приводу та накласти заборону на вчинення будь-яких дій приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4 по визнанню спадкоємцем ОСОБА_3

В обґрунтування позову покликається на те, що на її думку заповіт від 25.03.2010 року, складений ОСОБА_5, яка померла 07.02.2011 року в кв.№167 по вул.Патона, 2 в м.Львові, де постійно проживала та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2, є сфальсифікований останнім. Як на ознаки фальсифікації, позивач вказує на таке: ОСОБА_6 жодного дня не проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить позивачу та де був складений заповіт; у даній квартирі заповіт не вчинявся; у заповіті невірно зазначено по-батькові заповідача; ОСОБА_5 була лежачою, а тому заповіт не міг видаватись їй на руки; текст заповіту вчинений рукописним способом, а не друкованим; свідки, які були присутні при посвідченні заповіту, викликають сумнів.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позов підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечує з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, 25.03.2010 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений нотаріусом ОСОБА_2, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3 Даний заповіт посвідчений у присутності двох свідків у звязку із тим, що заповідач не може сама прочитати текст заповіту та підписаний від імені заповідача ОСОБА_7 у звязку з паралічем правої руки ОСОБА_5

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За приписами ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках.

У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути:

1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт;

2) спадкоємці за заповітом;

3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;

4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Аналогічні положення містяться і у п.п.157, 157 розділу 17 «Посвідчення заповітів» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на момент вчинення нотаріальної дії.

Згідно ч.2 ст.41 Закону України «Про нотаріат», нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

У відповідності до ст.43 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про нотаріат», якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

З матеріалів справи видно, що позивач неодноразово зверталась у правоохоронні органи із заявою про вчинення злочину та із скаргами на дії відповідача, однак жодних фактів, які б свідчили про незаконність дій ОСОБА_2 при посвідченні заповіту 25.03.2010 року уповноваженими на те органами не встановлено.

Отож, як випливає з вищенаведеного, приватним нотаріусом ОСОБА_2 при посвідченні заповіту ОСОБА_5 від 25.03.2010 року було дотримано встановлених Законом вимог, а відтак, вважати дії відповідача при посвідченні заповіту незаконними немає підстав.

Крім цього, покликання позивача на рішення Франківського районного суду м.Львова, яким визнано заповіт недійсним, не може свідчити про неправомірність дій приватного нотаріуса ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При цьому, доводи позивача суд вважає надуманими, такими, що відображають лише субєктивне ставлення позивача до вищезазначеного заповіту, а також такі доводи не підтверджені будь-якими належними доказами.

За таких обставин, суд приходить до переконання про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в суді, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст.207, 1233, 1235, 1247, 1248, 1253 ЦК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Городецька Л.М.