Справа №: 705/6391/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю: секретаря судового засідання Дехканбаєвої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області подання державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції про визначення частки майна боржника ОСОБА_1, яким він володіє спільно з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Уманський міський відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції, в особі начальника цього Відділу ОСОБА_3 і державного виконавця Пустовойт Л.О., звернувся до суду з поданням від 28.10.2013 про визначення частки майна боржника ОСОБА_1, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_2, а саме: визначити частку нежитлових приміщень в будинку, площею 136,5 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Садова, 47, м. Умань, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаних нежитлових приміщень; та зобов'язати ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлових приміщень. Подання внесене у зв'язку з наявністю на примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 21.12.2012 Уманським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2/2318/376/2012, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 435 955 грн. Зазначене майно зареєстроване за ОСОБА_2, однак було набуте нею 09.06.2010 за договором купівлі-продажу в період шлюбу із ОСОБА_1, який зареєстрований 08.08.2008. На підставі норм ст. 60, 63 СК України державний виконавець вважає це майно спільною сумісною власністю подружжя, у якому боржник ОСОБА_1 має право на 1/2 частину.

Державний виконавець, сторони виконавчого провадження боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_4, повідомлені про місце, день і час судового засідання, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, що згідно з ч. 2 ст. 379 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Заінтересована особа власник майна ОСОБА_5 (змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_5 у зв'язку з розірванням шлюбу із ОСОБА_1 26.05.2015) подала суду заяву від 27.07.2015 про розгляд подання за її відсутності, зазначивши, що просить відмовити в задоволенні подання державного виконавця. Посилається на те, що сума боргу в 435 955 грн., яка зазначена в поданні державного виконавця, станом на цей час сплачена на рахунок стягувача ОСОБА_4, тому для подання відсутні юридичні підстави. Сума виконавчого збору в поданні державного виконавця не заявлялась. Також вказує, що стягнення на квартиру та інше нерухоме майно може бути звернуте лише за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявні відомості про належність ОСОБА_1 транспортних засобів.

Дослідивши подання державного виконавця і додані до нього документи, документи, подані заінтересованою особою, суд дійшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, враховуючи такі обставини і мотиви.

На примусовому виконанні в Уманському міському відділі державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження № 36216795, відкрите 25.01.2013, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 435 955 грн. на підставі виконавчого листа, виданого 21.12.2012 Уманським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 2/2318/376/2012.

Станом на 11.07.2014 борг був сплачений в повному обсязі, рішення фактично виконано, на підставі чого державний виконавець вказаної дня виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 435 955 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на день звернення відділу ДВС з поданням) у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. При цьому згідно з ч. 1 ст. 63 цього Закону звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику, а в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 1 ст. 379 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Враховуючи принципи диспозитивності і змагальності цивільного процесу (статті 11, 10 ЦПК України), які безумовно підлягають застосуванню і дотриманню також і під час розгляду питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, суд вповноважений розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у цьому випадку за зверненням державного виконавця, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги або заперечення.

З документів, доданих до подання, вбачається, що державний виконавець (т.1 а.с.190) направив запит, серед іншого, і до ВРЕВ в м. Умані, одна відповідь на цей запит до подання не долучив. Тобто відсутнє підтвердження, що боржник не має у своїй власності транспортних засобів (рухомого майна). Також додано довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта ОСОБА_1 про відсутність відомостей у цьому реєстрі (т. 1 а.с. 192). Вказаний Державний реєстр почав діяти та наповнюватися лише з січня 2013 року. Державний виконавець не надав підтвердження, що за ОСОБА_1 не обліковується нерухоме майно згідно з Реєстром прав власності на нерухоме майно, що діяв до січня 2013 року.

На підставі наведеного вище, враховуючи, що сума боргу, зазначена в поданні державного виконавця, була сплачена на користь стягувача ОСОБА_4, і виконавче провадження в цій частині було закінчене, що суд розглядає і вирішує справи виключно в межах заявлених вимог і обставин, на які посилаються особи, які беруть участь у справі, і що суду не було надано відомостей про результати перевірки наявності в боржника транспортних засобів, відомості про перевірку отримання заробітної плати чи доходів від здійснення підприємницької діяльності, суд вважає, що подання про визначення частки ОСОБА_1 в спільному майні з ОСОБА_5задоволенню не підлягає.

У поданні державний виконавець просить також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень в будинку, що знаходяться за адресою: вул. Садова, 47, м. Умань, та зобов'язати ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію права власності на 1/2 частину вказаних нежитлових приміщень. Ані в ст. 379 ЦПК України, ані в Законі України «Про виконавче провадження» не передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про визнання права власності за боржником та про зобов'язання боржника вчинити певні дії. Тобто зазначені вимоги державного виконавця є незаконними і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208-210, 379 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції від 28.10.2013 про визначення частки майна боржника ОСОБА_1, яким він володіє спільно з ОСОБА_2, відмовити повністю.

Копію ухвали направити сторонам, заінтересованій особі, державному виконавцю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом п'яти днів з дня її проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.С. Кімстачов