Провадження №2/761/545/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в:

12.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, у якому просила визнати за нею право власності на ? частину майна, в тому числі на ? частину квартири АДРЕСА_1, а саме: ремонт квартири - 15250 грн., м'який куточок - 6500 грн., пральна машина - 2500 грн., телевізор «Плазма» - 5500 грн., килим 3х4 - 2000 грн., шафа д/постелі - 1500 грн., портьєри - 1250 грн., люстра 1000 грн., а всього 35000 грн. Крім того, позивачка просила заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, пов'язані з АДРЕСА_1, до вирішення спору по суті, а також витребувати у ОСОБА_2 правоустановчі документи на вищевказану квартиру.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 20.06.2009 року, з того часу вони проживають в квартирі АДРЕСА_1 За час спільного проживання однією сім'єю було придбано велику кількість предметів побуту, а крім того, було здійснено ремонт квартири, в наслідок чого істотно збільшилась її вартість. У зв'язку з виникненням спору з відповідачем щодо поділу майна, яке було придбане за період спільного проживання, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом..

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити його.

Відповідач та його представник проти позову заперечили, посилаючись на те, що спірна квартира належала відповідачу на праві приватної власності до реєстрації шлюбу між сторонами і не може бути об'єктом поділу. Крім того, стосовно визнання за позивачкою ? частини майна, то сторона відповідача зазначає, що все майно, яке зазначає позивачка у свої позовній заяві, було придбане ОСОБА_2 також до реєстрації шлюбу з позивачкою.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 (а.с.62).

ОСОБА_2 є власником АДРЕСА_1, яку він отримав в спадок, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №619/06 від 16.02.2007 року (а.с.27) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом №627/06 від 16.02.2007 року (а.с.29).

Позивачка наполягає, що з 2005 року проживала з відповідачем однією сім'єю в спірній квартирі, а у період з 2008 року - 2009 року вона разом з відповідачем зробили ремонт у квартирі АДРЕСА_1, придбали меблі та інше майно.

Разом з тим відповідачем вказані обставини заперечуються, з посиланням на те, що ремонт в квартирі він робив за особисті кошти, а також за особисті кошти придбав обладнання та меблі, на підтвердження чого надав письмові докази.

Меблева стінка «Аврора» та м'який куточок «Цезарь» було придбано відповідно до Договору застави №3850 від 05.06.2006 року (а.с.34-35).

Для придбання вищевказаних предметів побуту між Кредитною спілкою «Громадянський кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №3850 від 05.06.2006 року (а.с.36).

Комплект кухонної меблі позивач придбав відповідно до Договору застави №3850/1 від 25.06.2007 року (а.с.38), який укладений між Кредитною спілкою «Громадянський кредит» та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №3850/1 (а.с.39).

Телевізор «Panasonic» було придбано відповідно до договору купівлі-продажу №ГЛБ-833 від 18.10.2007 року, який було укладено між ТОВ «Реалмодел» та ОСОБА_2 (а.с.49). Для здійснення даної покупки, між вищевказаними сторонами було укладено кредитний договір №8 від 18.10.2007 року (а.с.46-48).

Пральна машина «Samsung» була придбана 12.05.2007 року, що підтверджується гарантійним талоном НОМЕР_2 (а.с.52).

Витяжка «F2050 INOX» згідно з гарантійним свідоцтвом НОМЕР_3 була придбана 11.05.2007 року (а.с.54).

Газова плита «Ariston» була придбана 14.07.2007 року, що підтверджується сервісним сертифікатом (а.с.53).

Відеопрогравач «LG» відповідно до гарантійного талону було придбано 26.03.2005 року (а.с.56).

Також, відповідно до акту від 22.09.2014 року, складеного ТОВ «Кийградсервіс», було встановлено що в коридорі, вбиральні та ванній ремонтні роботи не проводилися, крім того, в житловій кімнаті проводився косметичний ремонт із заміною шпалер на стінах та стелі, покриття підлоги із штучного паркету не мінялося.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано тільки 10.02.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с.32), що відповідно до ч.1 статті 25 СК України, відповідно до якої жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, виключає можливість перебування вказаних осіб, в тому числі відповідача, в фактичних шлюбних відносинах з іншими особами.

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно п.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1)майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Статтею 74 Сімейного Кодексу України, а саме ч.1 встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. А відповідно до ч.2 цієї статті , на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Разом з тим, відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1). Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя (ч.2). Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану (ч.3).

Враховуючи викладене, оскільки відповідач до 10.02.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що відсутні правові підстави вважати, що позивачка та відповідач проживали однією сім'єю, без реєстрації шлюбу

Крім того, суд вважає, що стороною позивачки не надано достатніх доказів для встановлення того факту, що під час спільного проживання з відповідачем ними за спільні кошти було придбане те майно, яке вона вказує в своєму позові.

Натомість стороною відповідача були надані суду докази, що спростовують твердження ОСОБА_1 щодо того коли саме було придбано значну частину спірно майна та проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1, а також на підтвердження того, що проведення ремонтних робіт та придбання майна було саме за кошти відповідача.

Допитані в судовому засіданні свідки, не спростували встановлених судом фактів, оскільки свідки, заявлені стороною позивачки, підтвердили факт проживання позивачки та відповідача разом в квартирі АДРЕСА_1, але з їх показів не вбачається, що спірне майно було придбане під час їхнього спільного проживання, а також не доводять, що ремонт було проведено за спільні кошти сторін.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що стороною позивачки не доведено, що майно перелічене в позові перебуває у спільній сумісній власності сторін, як спільне майно подружжя придбане під час шлюбу, спірна квартира АДРЕСА_1 була отримана відповідачем у спадок, крім того до шлюбу з позивачкою, спірне майно було придбане відповідачем в період, коли він перебував у шлюбі з ОСОБА_3, а тому враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для поділу вказаного у позові майна між позивачкою та відповідачем, у зв'язку з чим відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні її позову про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи, що судом ухвалено рішення, яким відмовлено задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення вказаного позову вжиті відповідно до ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва, в даній справі, від 10.12.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 154, 212 - 215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 10.12.2014 року в даній справі, якою накладено арешт на майно, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1: меблеву стінка «Аврора»; м'який куточок «Цезар»; телевізор -Плазма»; шафа д/постелі; кухонні меблі на замовлення; газову плиту «Арістон»; витяжку д/плити; пральну машину «Самсунг»; мікрохвильову піч «Самсунг»; телевізор «Оріон»; портьєри та штори; килим шерстяний; караоке відеоплеєр; стаціонарний телефонний апарат «Панасонік»; ноутбук; люстри 3 шт., а також якою заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії пов'язані з квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: