У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 квітня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») автомобіля марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки ToyotaPrado, державний номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням. У результаті ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_5, його автомобіль отримав механічні ушкодження на загальну суму 89 154 грн. 39 коп. 06 квітня 2011 року він звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, проте отримав відмову з посиланням на те, що учасники ДТП надали неправдиву інформацію стосовно факту та обставин настання страхового випадку.

Посилаючись на те, що відмова у виплаті страхового відшкодування є неправомірною, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 89 154 грн. 39 коп. та витрати, пов'язані з проведення транспортно-трасологічної експертизи, у розмірі 1 947 грн. 11 коп.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 89 154 грн. 39 коп. страхового відшкодування, 1 947 грн. 11 коп. витрат на проведення повторного транспортно-трасологічного дослідження. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що факт завдання позивачеві шкоди у результаті ДТП та її розмір підтверджуються висновком спеціаліста від 11 жовтня 2011 року № 1/595, проведеним експертами сектору авто-технічних досліджень Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 26 вересня 2014 року, відповідно до якої механічні пошкодження автомобіля позивача не могли утворитися при ДТП, що заявлена такою, яка сталася 05 квітня 2011 року, та про яку йдеться у заяві ОСОБА_3 щодо виплати страхового відшкодування.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 25 січня 2011 року ОСОБА_6 уклав із ПрАТ «СК «АХА Страхування» договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

06 квітня 2011 року до цієї страхової компанії звернувся ОСОБА_3 із заявою про виплату йому страхового відшкодування, посилаючись на те, що 05 квітня 2011 року сталася ДТП за участю його автомобіля марки Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_2, та застрахованого автомобіля марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого, ОСОБА_6, є винним у ДТП.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, оскільки неправдивої інформації щодо ДТП вони не повідомляли.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що механічні пошкодження автомобіля позивача не могли утворитися в рамках пригоди, що заявлена такою, яка сталася 05 квітня 2011 року, оскільки у порушення вимог ст. ст. 57-59, 147, 212-214, 303, 316 ЦПК України не дав оцінки всім поданим сторонами доказам, у тому вислі й висновку експерта від 11 жовтня 2011 року.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Частиною 2 ст. 147 ЦПК України встановлено, що суд має право за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи запропонувати експерту дати усне пояснення свого висновку. Усне пояснення заноситься до журналу судового засідання. Зазначені дії судом вчиняються на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Позивач подав до районного суду клопотання про виклик експертів для роз'яснення їхніх висновків, зокрема експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо його висновку від 11 жовтня 2011 року та експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо висновку від 26 вересня 2014 року, які є діаметрально протилежними.

Проте суд першої інстанції немотивовано відхилив це клопотання, порушивши при цьому право позивача доводити обставини, на які він посилається, та не сприяв йому у здійсненні процесуального права (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Апеляційний суд на зазначені порушення районного суду уваги не звернув та їх не усунув, у результаті чого допустив порушення процесуального права. При цьому суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 147, 212-214, 303, 316 ЦПК України не дав належної правової оцінки зазначеним вище висновкам експертів у сукупності, а взяв до уваги лише останній, не обґрунтувавши причин відхилення в якості доказу висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 11 жовтня 2011 року.

У силу наведеного висновок апеляційного суду про те, що водії надали неправдиву інформацію стосовно факту та обставин ДТП є передчасним, ґрунтується на припущеннях, що заборонено положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська