Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1В , ОСОБА_2В

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про звільнення з-під арешту майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись з позовом до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про звільнення майна з під арешту.

Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що 17 червня 2003 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за спільні кошти в рівних частинах придбали квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду №308/553/14-ц від 24.03.2014р., яке набрало законної сили 03.04.2014р. визнано право спільної часткової власності ОСОБА_6 на ? частину нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням від 05.06.2014р., що набрало законної сили 16.06.2014р. визнано недійсним договір дарування квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_7

08.09.2014р. державним виконавцем Секерня Є.М. міського відділу виконавчої служби Ужгородського МРУЮ на підставі постанови про арешт майна боржнка та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на майно позивачів, а саме на квартиру №3 що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Берчені, 20.

Про накладення арешту позивачам стало відомо 26.12.2014р. від ОСОБА_8

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають, що накладення арешту на квартиру №3(три) в будинку під №20 (двадцять) по вулиці Берчені у м. Ужгород, Закарпатська область є незаконним, оскільки дана квартира належить останнім на праві спільної часткової власності по ? частині кожному на підставі рішення Ужгородського міськрйонного суду Закарпатської області по справі №308/553/14-ц, що набуло законної сили 03.04.2014р.

В судовому засіданні представники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаються на вищенаведені обставини, просили суд задовольнити такі, винести рішення, яким звільнити з-під арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Секерня Є.М, реєстраційни номер виконавчого провадження 44103988, нерухоме майно, а саме: квартиру №3 (три) в будинку від №20 (двадцять) по вулиці Берчені у м.Ужгород, Закарпатська обл., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, в рівних частинах.

Відповідач МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції проти задоволення позову заперечив, у звязку з тим, що на момент накладення арешту останньому не було відомо про те, що власником квартири є позивачі.

Заслухавши пояснення представників позивачів , а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу , суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2003 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за спільні кошти придбали квартиру, що знаходиться за адресою м. Ужгород. АДРЕСА_2.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2014р. №308/553/14-ц, що набуло законної сили 03.04.2014р. визнано право спільної часткової власності ОСОБА_5 на ? частину нерухомого майна, за адресою АДРЕСА_3, на момент укладення договору купівлі продажу від 17.06.2003р.

Рішенням Ужгородського міськрйонного суду Закарпатської області від 05.06.2014р. №308/5394/14-ц, що набуло законної сили 16.06.2014р. визнано недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_4, укладений 17.07.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідчений державним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №3-2653.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з роз'ясненнями, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.08.1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Таким чином, у спорах про звільнення майна з-під арешту підставою для звернення до суду є оспорювання правомірності включення конкретного майна до акту опису майна. Особи, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, звертаються до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення його з-під -арешту.

Приписами частини 1 статті 14 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України перелічені способи захисту порушених прав, зокрема, шляхом визнання права та припинення дії, яка порушує право.

Враховуючи фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи встановлені, суд приходить до обґрунтованого висновку що договір дарування укладений 17.07.2003 року судовим рішенням від 05.06.2014р. визнано недійсним з моменту його укладення. Право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 не відчужувалось, на момент накладення арешту право на таке майно належало позивачам.

На підставі наведеного, керуючись ст..60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 11, 15, 209, 212, 213, 218, 226 ЦПК України, суд ,-

РІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про звільнення з-під арешту майна - задоволити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_3 25.12.2014 року, реєстраційний номер виконавчого провадження 44103988, нерухоме майно, а саме: квартири №3(три) в будинку під №20 (двадцять) по вулиці Верчені у м. Ужгород, Закарпатська область, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4, в рівних частинах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10