АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7350/15 Справа № 175/5665/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з заявою про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 5000 грн. до 1875 грн. та просив зобовязати ОСОБА_2 надати до суду документальне підтвердження цільових витрат на дитину у сумі 5000 грн. щомісячно /а.с. 2-3/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини з 5000 грн. до 1875 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 64-65/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 68-70/.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають юридичне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року було стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 3000 грн. на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 10.06.2014 року та до його повноліття.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року це рішення суду, в частині розміру аліментів що підлягають стягненню змінено з 3000 грн. та збільшено їх до 5000 грн. /а.с. 6/.

26.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів з 5000 грн. до 1875 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на час розгляду позову про стягнення аліментів розмір його доходу як приватного підприємця був достатній для того щоб утримувати не лише себе, але і свою неповнолітню дитину, яка проживає з матір'ю. На сьогоднішній день, через економічну ситуацію в країні, його матеріальний стан змінився і він не може сплачувати такі аліменти.

Також позивач посилається на те, що при розгляді справи про стягнення з нього аліментів, було встановлено, що його офіційний дохід за 2014 рік відповідно до податкової декларації за три квартали поточного року складав 22500 грн., що складає 1875 грн. щомісячно, інших джерел доходу у нього не має, тому він не має можливості сплачувати аліменти в сумі 5000 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку,що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, так як до такого висновку, суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з 5000 грн. до 18175 грн. 26.12.2014 року, які були стягнуті з нього рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року.

На підтвердження своїх доказів посилається на те, що його офіційний дохід за 2014 рік за три квартали поточного року склав 22500 грн., що складає 1875 грн. у місяць, посилаючись на податкову декларацію за три квартали 2014 року /а.с. 15-16/.

Також позивачем надано довідку Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 28.10.2015 рік про те, що його дохід за період з 01.01.2014 року про 31.12.2014 року становить 22500 грн. /а.с 96/.

Відповідно до частина 1 статті 192 СК України зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так як рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області були постановлені у 2014 році, з урахуванням майнового стану позивача, і у цьому ж 2014 році позивач звертається з позовом про зменшення розміру аліментів у зв'язку зі зміною його матеріального стану.

Колегія суддів вважає, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 висказує свою незгоду з рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року, яке є чинним, документи які він надає до суду як підтвердження зміни свого майнового стану, на той час вже існували, а доказів, що за три тижні, які пройшли з дня постанови рішення та звернення ОСОБА_2 з позовом майновий стан позивача змінився суду надано не було.

За таких обставин, колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2015 року скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5