Справа №587/931/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І.В.
Номер провадження 22-ц/788/2307/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановлено усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належним їй на праві власності житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, незаконність і необґрунтованість рішення, просить його скасувати і ухвалити нове про задоволення його позову.

ОСОБА_5 рішення не оскаржила, тому рішення суду першої інстанції щодо вирішення позову ОСОБА_4 до неї про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення не переглядається, оскільки в цій частині воно з огляду на положення ст. ст. 11, 303 ЦПК України знаходиться поза межами розгляду справи апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за договором дарування від 23 січня 2003 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 5, 6, 7-10).

З підписаної сторонами у справі розписки, складеної ОСОБА_4 і датованої 02-м січня 2012 року, слідує, що вона отримала від ОСОБА_5 26000 грн., яка решту суми обіцяла сплатити через два тижні, але ці кошти виплачувалися протягом двох років. Всього вона отримала 48000 грн.

У цій же розписці передбачено обов'язок ОСОБА_4 щодо повернення коштів при виникненні спірних питань, оформлення документів при виплаті всієї суми та про передачу ключів від будинку АДРЕСА_1 після сплати 26000 грн. (а. с. 47).

У той же час цей письмовий доказ не містить точних даних щодо такої істотної умови договору купівлі-продажу як загальна ціна будинку, яку має сплатити покупець продавцю, та щодо земельних ділянок і їх ціни - як окремого предмета договору, а також конкретних даних відносно особи покупця з огляду на те, що за змістом позову ОСОБА_3 його домовленість з ОСОБА_4 зводилася про продаж будинку саме йому (а. с. 36-38).

Наведене свідчить про те, що у даному випадку особи, які беруть участь у справі, остаточно не досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Ця обставина має істотне значення для вірної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України суд може визнати договір дійсним лише за умови, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що має підтверджуватися письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання цього договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже згадана вище обставина сама по собі унеможливлює визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку і земельних ділянок, про які йде мова у заяві ОСОБА_3

Поряд із цим, станом на 02 січня 2012 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин, статтею 657 ЦК України було передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна повинен був укладатися у письмовій формі і підлягав нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а частиною 3 ст. 640 ЦК на той час унормовувалося, що договір, який підлягав і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації вважався укладеним з моменту державної реєстрації.

У зв'язку з цим до спірного правочину норма ч. 2 ст. 220 ЦК України застосована бути не може.

Оскільки він не є укладеним, він не може створювати прав і обов'язків для сторін.

Такий висновок суду також узгоджується з роз'ясненнями, викладеними у п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9.

Більше того, посилаючись у позовній заяві на ухилення ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення договору, ОСОБА_3 не зазначив жодного доказу на підтвердження зазначеного факту, який теж є однією з передбачених законом підстав для визнання договору дійсним.

За таких умов суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3, ухваливши рішення в оскарженій частині з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -