Справа № 761/8227/15-ц
Провадження №2/761/4358/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гуменюк А.І., при секретарі Бешировій Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування страхового відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційної складової, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 20 березня 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - Відповідач) про відшкодування страхового відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційної складової.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2013 року в Бережанському районі Тернопільської області, на автодорозі «Надрічне-Рекшин» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля "ЗІЛ", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Вказує, що постановою Апеляційного суду Тернопільської області у вказаній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний винним ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність застрахована у Відповідача. Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно матеріальну шкоду у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, розмір якого він оцінює у 22 019 грн. 84 коп. Окрім цього, в даній ДТП він отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в Бережанській ЦРЛ та у зв'язку із чим просить стягнути із Відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди, пов'язаної із перенесенням болю, незручностей, зміну звиклих умов проживання; а також відшкодувати йому 1800,00 грн., потрачених ним на лікування; 450,00 грн., пов'язаних із томографічним обстеженням; 950,00 грн., пов'язаних із евакуацією його автомобіля з місця ДТП до місця збереження та огляду; 458,80 грн. шкоди, пов'язаної із тимчасовою втратою працездатності. Крім того, у зв'язку із простроченням граничних термінів виплати страхового відшкодування за період з 11.11.2013 року по 07.07.2014 року, також просить стягнути з Відповідача пеню у розмірі 2105,12 грн., інфляційні у розмірі 2719,24 грн. та 3% річних у розмірі 454,85 грн., а всього 13 938 грн. 01 коп.

Позивач у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Його представник надіслав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та одночасно просив суд розглядати справу у відсутність сторони Позивача.

Суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність сторони Позивача, на підставі зібраних у справі доказів, оскільки представник Позивача щодо розгляду справи у відсутність останнього не заперечував.

Представник у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зокрема, заперечував щодо позовних вимог в частині щодо прострочення граничних термінів виплати страхового відшкодування, мотивуючи тим, що страхове відшкодування було виплачено Позивачеві на 26 день від подачі заяви на виплату страхового відшкодування. Також заперечував щодо витрат, пов'язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця збереження та огляду, оскільки, дані витрати не підтверджуються належним доказом. Визнав позов в частині щодо відшкодування витрат на лікування у розмірі 450,00 грн. та в частині тимчасової непрацездатності у розмірі 273,10 грн., а також в частині моральної шкоди у розмірі 36,16 грн. В іншій частині позову представник Відповідача просив відмовити.

Розглянувши позов, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.08.2013 року о 12 год. 20 хв., на а/д «Надрічне - Рекшин», ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗІЛ - 131», державний номерний знак НОМЕР_2, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, на нерівнозначному перехресті не надав дороги транспортному засобу «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, що призвело до ДТП, в результаті чого даний транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Апеляційного суду Тернопільської області, у вказаній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний винним ОСОБА_3 (а. с. 3-4).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно полісу № АЕ/2286036 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом ЗІЛ - 131», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 43).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що Позивач керував автомобіль «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1, згідно довіреності, виданої на його ім'я, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, шкода, завдана з вини ОСОБА_3, підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Як вбачається з платіжного доручення № ЗЗ011955, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 18.03.2014р. перерахувало на ім'я ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 22 019,84 грн., що не заперечується Позивачем.

Щодо стягнення витрат на лікування у розмірі 1800,00 грн. та 450,00 грн. на витрат на проведення томографічного обстеження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження витрат на лікування у розмірі 1800,00 грн.

В свою чергу суд вважає за необхідне зазначити про те, що з Відповідача підлягають стягненню витрати, пов'язані з діагностикою потерпілого, тобто Позивача, у розмірі 450,00 грн., що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 590(а.с.3).

Враховуючи на те, що мінімальний розмір страхового відшкодування передбачений ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» менший, ніж підтверджений квитанцією, враховується більший розмір, а саме 450,00 грн.

Щодо стягнення витрат, пов'язаних з тимчасовою непрацездатністю у розмірі 458 грн. 80 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Як вбачається із висновку експерта № 1392 (а.с. 57-58) Позивач був госпіталізований до лікарні 11.08.2013р. та виписаний із лікарні 16.08.2013р., отже Позивач лікувався 6 календарних днів, з яких 5 робочих днів.

За таких обставин, 5 робочих днів х 54,62 (середня заробітна плата за один день (1147/21)) = складає 273 грн. 10 коп.

Таким чином, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю у розмірі 273,10 грн.

Щодо стягнення 950,00 грн. витрат пов'язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця збереження та його огляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Договір про надання транспортних послуг від 10.08.2013 року, який був наданий Позивачем в якості доказу витрат пов'язаних з евакуацією автомобіля, за своєю природою є договором перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із положеннями глави І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363 (далі - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1, п. 14.4 Правил (у редакції, яка діяла станом на 10.08.2013 року), основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться Замовником на підставі рахунку Перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних. Рахунок за виконані перевезення виписується на підставі належним чином оформлених дорожніх листів разом з товарно-транспортними накладними, а при користуванні автомобілями, робота яких оплачується, виходячи з часу роботи автомобіля у Замовника, - тільки дорожніх листів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення витрат, пов'язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця збереження та його огляду, є необґрунтованими, оскільки Позивачем на надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення договору перевезення та факт виконання даного договору, а саме: товарно-транспортну накладну, рахунок за виконані перевезення, дорожні листи.

Щодо стягнення 5000,00 грн. моральної шкоди, пов'язаної з перенесенням болю, незручностей, зміну звиклих умов проживання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Враховуючи на те, що із Відповідача підлягає стягненню страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 723,10 грн. (450,00 + 273,10), розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню із Відповідача на користь Позивача (5 % від суми 723,10 грн.) становить 36,16 грн.

Щодо стягнення пені, інфляційних та 3% річних, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування лише 21.02.2014 року (а.с. 44). Інших заяв про виплату страхового відшкодування, Позивачем не було надано суду.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Приймаючи до уваги те, що з моменту звернення Позивача до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (21.02.2014) до моменту перерахування страхового відшкодування (18.03.2014) не сплинуло 90 днів, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 2 105,12 грн., інфляційних у розмірі 2 719,24 грн. та 3% річних у розмірі 454,85 грн. у зв'язку із простроченням граничних термінів виплати страхового відшкодування за період із 11.11.2013 року по 07.07.2014 року, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що Позивачем були надані докази лікування та тимчасової непрацездатності лише під час розгляду справи. Оскільки на момент виплати страхового відшкодування у Відповідача не було підстав для їх виплати, на думку суду, станом на 18.03.2014 року, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконала усі вимоги по виплаті страхового відшкодування Позивачеві.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що із Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з діагностикою потерпілого (ОСОБА_1) у розмірі 450,00 грн., страхове відшкодування у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю у розмір 273,10 грн. та моральна шкода у розмірі 36,16 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене, із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В частині щодо присудження витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги у розмірі 2 000 грн., вимога задоволенню не підлягає, оскільки жодна особа у даній справі, у відповідності до статті 56 Цивільного процесуального кодексу України, судом ухвалою не допускалася. Крім того, суду не надано жодного обґрунтування вказаної суми.

А всього із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 1 002 грн. 86 коп.

Крім того, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 909, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наказу Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування страхового відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційної складової - задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (Код ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, виданий Бережанським РВ УМВС 11 грудня 1999 року) кошти у розмірі 1 002 (одна тисяча дві) гривні 86 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :