Єдиний унікальний номер 233/3209/15-ц Номер провадження 22-ц/775/670/2015
Єдиний унікальний 233/3209/2015
Номер провадження 22-ц/775/670/2015
головуючий в I інстанції Наумик О.О.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2015 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Груіцької Л.О., Космачевської Т.В

при секретарі судового засідання Баранові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 по виселення з квартири,

в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2015 року ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 просила визнати дійсним укладений в усній формі договір найму квартири АДРЕСА_1, вказуючи що остання на виконання договору в квітні 2015 року передала позивачу ключі від квартири, а відповідач прийняла таке виконання та вселилася в квартиру.

25 червня 2015 року ОСОБА_2 в зустрічному позові до ОСОБА_1 просила виселити останню з належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що остання проживає в спірній квартирі без згоди власника та жодних правових підстав.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року в позові ОСОБА_1 відмовлено та задоволено зустрічний позов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема суд вирішив зустрічні вимоги до позивача та не зазначив про виселення неповнолітніх дітей позивача, права яких в результаті незаконних дій відповідача обмежуються та не врахував всіх обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, за відсутності позивача ОСОБА_1 повідомленої про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма, дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, та позивач ОСОБА_1 була вселена в квартиру як тимчасовий мешканець, яка не набула самостійного права користування житлом та повинна звільнити житло на вимогу власника, при цьому суд виходив з того, що наявна між сторонами домовленість щодо вселення ОСОБА_1 в квартиру ОСОБА_2 не вказує на існування згоди щодо всіх істотних умов договору найму (оренди) житла.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Суд до спірних відносин застосував положення статті 810 Цивільного кодексу України /надалі ЦК України/, згідно якої за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Також, передбачено що такий договір укладається у письмовій формі /стаття 811 ЦК України/.

Відповідно до встановлених обставин, позивач просила визнати договір оренди житла дійсним з огляду на вчиненням дій щодо виконання договору, з боку власника які полягали в передачі ключів від квартири, та прийняттям такого виконання що полягало у фактичному вселенні в квартиру.

Частиною 2 статті 218 ЦК України передбачено, що якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

З огляду на положення ст. 218 ЦК України підтвердженням укладення договору внаслідок дій іншої сторони є будь-яка дія, з якої випливає не лише прийняття виконання на свою користь, а й та обставина, що таке прийняття виконання чи інше підтвердження ґрунтується на існуванні факту вчинення правочину без додержання вимоги щодо обов'язкової письмової форми.

З огляду на предмет позову, позивач мала довести, що договір найму (оренди) було укладено, та мало місце його фактичне виконання.

Отже висновки суду про безпідставність позовних вимог про визнання договору дійсним узгоджуються із положеннями наведеної норми, оскільки за змістом статті 218 ЦК України, дійсним може бути визнано тільки укладений правочин, а позивач не надала жодних доказів в підтвердження обставин щодо існування між сторонами домовленості з приводу істотних умов договору найму (оренди), таких як строк оренди та розмір оплати.

Так само під час розгляду справи апеляційним судом зазначені обставини жодним чином не підтверджено.

Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала усну домовленість про укладення договору найму (оренди) квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, позивач вселялася в спірну квартиру за згоди власника, не являючись членом сім'ї останньої, та суд вірно до спірних правовідносин застосував положення статті 818 ЦК України відповідно до якої наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців).

З огляду на що, вірні висновки про право наймодавця, власника квартири, вимагати від тимчасового мешканця, звільнити квартиру після спливу строку погодженого для тимчасового проживання.

Наведені обставини також виключають можливість застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 168 Житлового кодексу України /надалі ЖК України/, оскільки обов'язок попередження за три місяці стосується саме розірвання договору найму укладеного на невизначений строк.

З огляду на зазначені вище положення цивільного та житлового законодавства України та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, у той же час, ґрунтуються на законі висновки суду про виселення позивача ОСОБА_1 як тимчасового мешканця яка не набула самостійного права користування житлом.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, в частині яка була предметом оскарження, та за таких підстав, колегія апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: