№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6638/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Морозов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Громадської організації «Дорожній контроль України», ОСОБА_9 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_2 України», ОСОБА_9 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовував тим, щоІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 годині 45 хвилин власниками сайту Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у мережі Інтернет у статті «Замначальника ГАИ Киева полковник ОСОБА_7 не знает о существовании Дорожного контроля (ВИДЕО) поширена негативна і недостовірна інформація стосовно позивача, яка принижує його честь, гідність, а також порушує його особисті немайнові права, а саме право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Ураховуючи викладене, позивач просив зобов'язати власників сайту Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_8, ОСОБА_9 спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування повідомлення про ухвалене у справі судове рішення з публікацією його тексту протягом 10 календарних днів з дня набрання таким рішенням законної сили: - на головний сторінці сайту Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» до моменту, доки кількість переглядів повідомлення про спростування недостовірної інформації про ОСОБА_7 не охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену про нього недостовірну інформація, а саме рівнозначну кількість таких переглядів статті (ВИДЕО) на дату опублікування на сайті Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» повідомлення про ухвалене у справі судове рішення; - після охоплення максимальної кількості осіб, що сприйняли попередньо поширену про ОСОБА_7 недостовірну інформацію, залишивши повідомлення про спростування недостовірної інформації про ОСОБА_7 на сайті Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2». Крім того, просить визнати власників сайту Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_8, ОСОБА_9 виробниками відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», розміщеного на веб-сайті Yotube.com за електронною адресою:.ІНФОРМАЦІЯ_4; зобов'язати власників сайту Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_8, ОСОБА_9 видалити з мережі Інтернет, в тому числі з веб-сайтів Yotube.com та . ІНФОРМАЦІЯ_6 відеозапис під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» та будь-які посилання на такий відеозапис; зобов'язати Громадську організацію «ІНФОРМАЦІЯ_2 України» видалити із веб-сайту (ІНФОРМАЦІЯ_7 під назвою ІНФОРМАЦІЯ_8 посилання на статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9» та відеозапис під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5»; стягнути з власників сайту Інтернет видання «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_8, ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7до ОСОБА_8, Громадської організації «Дорожній контроль», ОСОБА_9 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити дій.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу і просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, неналежну оцінку доказів по справі у їх сукупності.

В судове засідання представник Громадської організації «Дорожній контроль України» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 займав посаду заступника начальника управління - начальника відділу організації роботи дорожньо - патрульної служби управління ДАІ ГУ МВС України в місті Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год.45 хв. на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою «Інтернет видання» «ІНФОРМАЦІЯ_2» в режимі відкритого доступу була розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9» ІНФОРМАЦІЯ_6) з відеозаписом, змонтованим у відео кліпі, від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_10. В тексті статті зазначена інформація наступного тексту:

«Увидев видеокамеру, ОСОБА_7, по хамски, запретил себя снимать»; «Далее, полковник продолжил вести себя агрессивно и заявил журналистам «ДК», что «они не у себя дома»; «Человек, с голосом явно похожим на голос ОСОБА_7, громко выкрикнул: «та выкинь их отсюда и поразбивай головы им!»; « Чтобы для зрителям было понятно, розьясним: Полковник ГАИ ОСОБА_7 человек нынешнего начальника УГАИ Киевской области ОСОБА_11. Все они-люди нынешнего вице-премьер министра Украины ОСОБА_14, а сам ОСОБА_14-человек новоизбранного Президента Украины ОСОБА_13. Все это одна команда, которая уже ранее была у власти, но украинцы «все забыли и все простили»; «Естественно, что у всех этих руководителей ГАИ затаилась злоба на «Дорожный контроль», ведь, в том числе и благодаря «ДК», они потеряли власть»; «Вернулись и те же методы работы и отношение к людям, что ярко продемонстрировал полковник ОСОБА_7 на видеоролике, опубликованном выше».

Зі змісту відповіді ТОВ «НІК.ЮЕЙ» від 1 грудня 2014 року, яке є адміністратором доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6, ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_9 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 не були реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6. Крім того, юридично не існує такого суб'єкта інформаційної діяльності як інтернет-видання «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у розповсюдженій в статті інформації, яка зазначена в позові і на спростуванні якої наполягає позивач, використані оціночні судження; позивач є посадовою особою, публічною особою, потенційно може зазнавати гострої громадської критики у засобах масової інформації, бо підлягає громадському контролю, перебуваючи на державній службі, тому межа допустимої критики щодо вказаної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної фізичної особи.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам матеріального закону.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності ( ст..ст.3,28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в іншій спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров»я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя ( ст..34 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі ст..47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Утрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Таким чином, наведене свідчить, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст..10 Конвенції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в статті містяться оціночні судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів автора, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст..10 Конвенції.

З урахуванням встановленого, доводи апеляційної скарги, які зводяться фактично до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що під час здійснення відеозйомки ОСОБА_7 не перебував при виконання своїх службових обов'язків заступника начальника управління ДАІ ГУ МВС України в м.Києві, а знаходився у приміщенні ДАІ ГУ МВС України в м.Києві як цивільна особа, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що він як посадова особа потенційно може зазнавати гострої громадської критики, бо підлягає громадському контролю, перебуваючи на державній службі з приводу того як він виконував або виконує свої функції, не мають правового значення, а тому підлягають відхиленню.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: