АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/6303/2015 Головуючий у І інстанції - Лопатюк Н.Г.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», третя особа: Первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока»; третя особа: Первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала за сумісництвом на посаді лікаря-офтальмолога відділення «Вітреоретинальної хірургії» Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на 0,25 ставки з 02.09.2013 року. 19.09.2014 року вона була звільнена з займаної посади з підстав обмеженням сумісництва у зв'язку з особливими умовами режиму праці, покладання обов'язків на основного працівника ст.7 КЗпПУ та п.8 Положення «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», відповідно до Наказу КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» №193-к від 12.09.2014 року «Про звільнення зовнішнього сумісника, лікаря офтальмолога ОСОБА_2».

Вважає, що дане звільнення було незаконним і безпідставним, а наказ про звільнення №193-к є таким, що підлягає скасуванню. Застосування до неї, як підстави для звільнення п.8 Положення «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затверджених Наказом Мінпраці України, Мінюсту України та Мінфіну України №43 від 28.06.1993 року, є неправомірним та незаконним, а тому Наказ №193-к від 12.09.2014 року підлягає скасуванню. Крім того, підстава «у зв'язку з особливими умовами режиму праці, покладання обов'язків на основного працівника», що застосована відповідачем в оскаржуваному Наказі, не відповідає підставам, зазначеним в Положенні, тобто, не передбачена чинним законодавством України. Крім того, вищевказана підстава звільнення є надуманою, а Наказ - безпідставним та незаконним. Також вважає, що підставою для її поновлення на роботі є порушення відповідачем порядку її звільнення з роботи за сумісництвом, передбаченого законодавством про працю України. Крім того, оскільки на момент її звільнення вона була дійсним членом Первинної профспілкової організації КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» і її звільнення не було пов'язане зпов'язане з підставами, передбаченими ч.1 ст.43-1 КЗпП України, то відповідач до прийняття рішення про звільнення був зобов'язаний отримати згоду виборного органу КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока», проте, дана вимога законодавства не була дотримана відповідачем, що є грубим порушенням її прав та гарантій. У зв'язку з вчиненням відповідачем протиправних дій, що полягали у її незаконному звільненні та порушенні трудових прав, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.8 Положення «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого спільним наказом Мінпраці, Мін'юсту та Мінфіну України від 28 червня 1993 року №43, звільнення з роботи за сумісництвом проводиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці, без виплати вихідної допомоги.

Згідно з вимогами ст.43-1 КЗпПУ, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди органу первинної профспілкової організації допускається у випадку звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженням на роботу за сумісництвом, передбаченим законодавством.

Судом встановлено, що наказом №177-к по міській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» від 02.09.2013 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу за сумісництвом на посаду лікаря-офтальмолога відділення «Вітреоретинальної хірургії» Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на 0,25 ставки з 02.09.2013 року.

Наказом відповідача від 16.04.2014 р. за №84-к лікаря -офтальмолога відділення «Платних діагностичних та консультативних послуг» ОСОБА_3 переведено на посаду лікаря -офтальмолога на 0.25 вакантні ставки відділення Вітреоретинальної хірургії» №3 з 16.04. 2004 р. (а.с.53).

ОСОБА_3, як основний працівник лікарні, написав заяву про бажання працювати у цьому ж відділені ще на 0,25 ставки, яку займала позивачка як зовнішній сумісник, тому наказом (по особовому складу) Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» від 12.09.2014 року №195-к, ОСОБА_3 лікаря - офтальмолога офтальмологічного відділення №3 переведено працювати на 0,5 вакантної ставки з 15.09.2014 року згідно штатного розпису, на підставі заяви останнього ( свої 0,25 ставки + 0,25 ставки позивачки).

Наказом відповідача від 18.09.2014 р. було внесено зміни в наказ від 12.09.2014 року за №195-к щодо дати переведення ОСОБА_3 на 0,5 вакантної ставки з 22.09.2014 року.

Наказом (по особовому складу) за №193-к від 12.09.2014 року «Про звільнення зовнішнього сумісника, лікаря офтальмолога ОСОБА_2», ОСОБА_2 лікаря офтальмолога відділення «Вітреоретинальної хірургії», яка працювала за сумісництвом, звільнено з роботи 19.09.2014 року в зв'язку з обмеженням сумісництва у зв'язку з особливими умовами режиму праці, покладання обов'язків на основного працівника згідно статті 7 КЗпПУ та п.8 Положення «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій».

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачку було звільнено з роботи із дотриманням вимог законодавства про працю України, і попередньої згоди виборного органу КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» на це не потрібно, оскільки законодавством передбачений особливий порядок звільнення працівника (без попередньої згоди профспілкового органу у випадку розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу) із суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженням на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством.

Оскільки судом не було виявлено порушень трудових прав позивачки з боку відповідача, тому підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди по справі відсутні..

Доводів, які б спростовували висновки суду, апеляційна скарга не містить.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи не містяться будь - які докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 було переведено у відділення «Вітрео - ретинальної хірургії», і саме на ставку, з якої звільнено скаржника, не заслуговують на увагу.

Відповідно до витягу з наказу від 16.04.2014 р. № 84 - К, ОСОБА_3 було переведено на посаду лікаря - офтальмолога на 0,25 вакантні ставки відділення «Вітреоретинальної хірургії (30 ліжок) № 3 (а.с.53), а Наказом від 12.09.2014 року №195-к, переведено ОСОБА_3 лікаря офтальмолога офтальмологічного відділення №3 працювати на 0,5 вакантної ставки з 15.09.2014 року згідно штатного розпису, на підставі заяви останнього.

Як видно з довідки відповідача від 22.05.2015 р. за №378 на день звільнення позивачки з роботи у штатному розкладі відділення «Вітреоретинальної хірургії» вакантних посад не було.

Доводи позивачки про те, що ОСОБА_3 було переведено на 0,5 вакантної ставки в інше офтальмологічне відділення №3, а не у відділення «Вітреоретинальної хірургії», де працювала вона, є безпідставними й спростовуються зібраними по справі доказами.

Наказом Департаменту охорони здоров»я Виконавчого органу Київської міської ради за №352 від 04.07.2014 р. була затверджена нова структура КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока», яка мала бути введена з 11.09.2014 р., та наказом відповідача від 24.07.4014 р. за №91 вказана структура була введена в дію з 21.09.2014 р. Згідно з новим штатним розписом назва відділення «Вітреоретинальноїхірургії» була змінена на офтальмологічне відділення №3 (а.с.37-41).

Табелем виходу на роботу працівників відділення «Вітреоретинальної хірургії» підтверджується, що робота лікаря ОСОБА_3 протягом вересні 2014 р. обліковувалася саме у відділенні «Вітреоретинальної хірургії».

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Постановлене судом рішення відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді