Справа № 500/2720/15-ц
Провадження № 2/500/1814/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року

10год.20хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі - Бубіліч Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті бабки ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця, який був би зареєстрований у встановленому порядку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 4, ОСОБА_3 належав на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та станом на 14 квітня 1991 вказаний будинок відносився до типу робочого, що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.08.2014 року за № 1158.

Згідно матеріалів технічного паспорту зазначеного житлового будинку, виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» 15.07.2014 року, по вул. Дунайська, № 32 в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області знаходиться житловий будинок.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 19.04.1999 року секретарем Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 197, ОСОБА_3 заповіла усе своє майно, яке на день смерті буде йому належати та де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось - ОСОБА_1.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38875077 від 12.11.2014 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт ОСОБА_3 від 19.04.1999 року, зареєстрований за № 197, не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції закону 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так, судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1158 від 20.08.2014 року на день смерті та на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований у спадковому вищезазначеному будинку. Тобто позивач ОСОБА_1 спадщину прийняв.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Черненко С.М. Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області № 2583/02-14 від 12.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, оскільки відповідно до п. 4.15 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.08.2014 року за № 1158. Рішенням Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 02.12.2004 року за № 188 наданий дозвіл на оформлення права власності на вищезазначений будинок за ОСОБА_3 та КП «Ізмаїльське МБТІ» зареєструвати право власності на житловий будинок за ОСОБА_3 Але за життя спадкодавець ОСОБА_3 не встигла оформити своє право власності в установленому порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2015р.

Суддя: А.С.Адамов