Справа № 128/4108/14-ц Провадження № 22-ц/772/1084/2015Головуючий в суді першої інстанції Васильєва Т. Ю.
Категорія 27Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів Міхасішин І.В., Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Тарковська Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.02.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське» про стягнення боргу, пені та процентів ,-

ВСТАНОВИЛА:

14.08.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ « Можайське» про стягнення боргу, пені та процентів за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 02.04.2012 року в сумі 2 706 321 грн. з яких: борг - 576 300,22 грн.; пеня ( за період з 15.08.2013 року по 14.08.2014 року) - 2 103 495 грн.; проценти ( за період з 01.02.2013р. по 14.08.2014р.) - 26 526 грн.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Можайське» на користь позивача 113 026,85 грн., з яких : 31 000 грн. - сума боргу, 80 600 грн. - пеня ( за період з 14.08.2013 р. по 30.04.2014р) та 1 426 грн.85 коп. - проценти ( за період з 01.02.2013 р. по 14.08.2014р.). В задоволені інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким його позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповноту з»ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія , заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 02.04.2012 року між ТОВ « Можайське» та учасником (засновником) ТОВ « Можайське» ОСОБА_2 був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги №4. За умовами договору учасник надав ТОВ «Можайське» поворотну фінансову допомогу, а товариство зобов'язалось повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Сторони домовились, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України. Внесення коштів на рахунок або касу ТОВ «Можайське» буде підтверджено випискою з банківського рахунку банку або приходно касовим ордером, що буде невідє»мним додатком до цього договору та в яких буде зазначатися загальна сума наданих коштів Учасником. Плата за користування грошовими коштами не стягується. Кошти надаються шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ « Можайське» з особового або іншого рахунку Учасника або в касу ТОВ « Можайське». Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.02.2013 року. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 01.05.2014 року./а.с.9/

Відповідно до п.14.1.257. Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Поворотна фінансова допомога за своєю цивільно-правовою природою є позикою.

Відповідно до ст.1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як встановлено в ході розгляду справи при укладенні договору про надання поворотної фінансової допомоги сторони не вказали суму грошових коштів, які передають за договором.

Відповідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Знаходження такого документа ( розписка, акт приймання-передачі, рахунок-фактура, тощо) у позикодавця засвідчує факт отримання грошей позичальником.

На підтвердження передачі коштів позивач надав суду :

· квитанцію банку № 72 від 03.04.2012 року на суму 100 000 грн./а.с.10/;

· квитанцію банку № 76 від 03.05.2012 року на суму 11 000 грн./а.с.11/;

· квитанцію банку № 75 від 04.05.2012 року на суму 30 000 грн. /а.с. 12/, де в усіх квитанціях зазначено призначення платежу поворотна фінансова допомога від ОСОБА_2, всього на суму 141 000 грн.,

а також: - квитанцію до прибутково касового ордера № 234 від 02.07.2012 року на суму 2967 грн./а.с.13/;

- квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 15.04.2012 року на суму 113 183 грн. /а.с.14/;

- квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 15.04.2012 року на суму 118 407 грн./а.с.15/;

- квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 28.04.2012 року на суму 57 340 грн.22 коп. /а.с.16/;

- квитанція до прибуткового касового ордера №4 від 28.04.2012 року на суму 145 153 грн. /а.с. 17/;

- квитанція до прибуткового касового ордера №5 від 29.05.2012 року на суму 12 000 грн. / а.с. 18/;

- квитанція до прибуткового касового ордера №6 від 26.07.2012 року на суму 25 000 грн. /а.с.19/;

- квитанція до прибуткового касового ордера №7 від 26.08.2012 року на суму 71 250 грн. /а.с. 20/, де в усіх квитанціях вказана підстава платежу - внесення коштів згідно договору. Всього на суму 545 300 грн.22 коп.

Оскільки в договорі не вказана конкретна сума грошових коштів, що передається, як поворотна фінансова послуга, доведенню підлягає той факт, що кошти сплачені позивачем за вищевказаними квитанціями були саме предметом Договору № 4 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.04.2012 року.

В ході розгляду справи, судом першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України встановлено той факт, що у квитанціях до прибуткового касового ордера №1 - № 7 нумерація договору, а саме « № 4» поставлена за часом пізніше від видачі квитанцій невстановленою особою, на прохання самого позивача.

За клопотанням відповідача в судовому засіданні були оглянуті первинні бухгалтерські документи, допитані свідки на підставі яких судом першої інстанції було встановлено, що грошові кошти в сумі 542 333 грн. 22 коп. до каси ТОВ « Можайське» не вносились, а тому не могли бути поворотно-фінансовою допомогою, так як жодним чином не слугували внеском в розвиток господарської діяльності ТОВ « Можайське». Квитанцію до прибуткового касового ордера № 234 на суму 2 967 грн. суд першої інстанції вірно оцінив, як неналежний доказ на підтвердження факту внесення коштів на виконання договору № 4, оскільки в квитанції вказано, що кошти отримано від ФОП ОСОБА_2, тоді як договір укладався з фізичною особою.

Таким чином, квитанції до прибуткового касового ордера № 1- № 7, а також квитанція № 234 від 02.07.2012 р. не є належними доказами на підтвердження факту надання ОСОБА_2 позики товариству, оскільки не містять інформації, що дані кошти вносились позивачем на рахунок ТОВ « Можайське» на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги від 02.04.2012 року.

Безпідставним є твердження апелянта про те, що при оцінці, як доказу, касових книг товариства, суд фактично поклав відповідальність за неналежне їх ведення та бухгалтерський облік на позивача, оскільки даний доказ досліджувався судом з метою встановлення факту внесення коштів на баланс товариства та відображення їх у бухгалтерській звітності.

Судом були оглянуті касові книги ТОВ « Можайське» за період січень - вересень 2012 року та встановлено відсутність записів про надходження коштів вказаних у квитанціях до прибуткових касових ордерів № 1-7 в касу підприємства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не було доведено той факт, що кошти

зазначені у квитанціях до прибуткового касового ордера № 234 та № 1-7 на загальну суму 545 300 грн.22 коп. були надані ним товариству « Можайське» на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги від 02.04.2012 року, а також, що відповідачем був доведений факт, що дані кошти(по квитанціях №1-7) до підприємства не надходили, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

На підставі вимог ч.1 ст.61 ЦПК України та квитанцій про здійснення касових операцій суд встановив, що на виконання умов спірного договору ОСОБА_2 надав, а ТОВ « Можайське» отримало та зобов'язалось повернути поворотну фінансову допомогу в сумі 141 000 грн.

Сторонами визнано той факт, що через касу ТОВ « Можайське» повернуло позивачу кошти в сумі 110 000 грн.

Таким чином, дійсна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 31 000 грн.

На підставі положень ст.ст. 526,530,1049ЦК України районний суд дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов'язку виконати зобов'язання належним чином та стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 борг в сумі 31 000 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції вірно визначив період та стягнув з відповідача 3 % річних в сумі 1 426 грн.85 коп.

Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання 3 % річних не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.4.2. Договору у разі неповернення Учаснику в зазначений в договорі ( до 01.02.2013 р.) термін поворотної фінансової допомоги, ТОВ « Можайське» нараховується пеня у розмірі 1-го відсотка від загальної суми поворотної фінансової допомоги, яка надавалась на протязі 2012 року, за кожен день прострочення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатись про порушення права.

Суд першої інстанції визначив період та суму пені, що підлягає стягненню на користь позивача, які апелянтом не оскаржуються.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: І.В.Міхасішин

І.М. Стадник

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: