РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №494/832/15-ц

14 липня 2015 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря Козубенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

відповідача - ОСОБА_2 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2015 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття.

30.06.2015 до суду надійшла відповідь від Березівського РС ГУДМС України в Одеській області, згідно якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 01.07.2015 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем проживає в одному будинку, однак шлюбні відносини припинили та перестали вести спільне господарство. Відповідач добровільно не надає допомоги по утриманню дітей. Позивачу важко утримувати дітей, а тому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 14.07.2015 року підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття, оскільки діти перебувають на її утриманні, чоловік не піклується про них, а вони потребують матеріального забезпечення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак зазначив, що підтримує матеріально своїх дітей та надає їм відповідну допомогу, документальних доказів підтвердження цього у нього не має. Вказав про необхідність стягнення аліментів офіційно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД №035250 (а.с.2).

Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №259613 (а.с.3) та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №220150 (а.с.4).

Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».

Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач свого обов'язку утримувати дітей не виконує.

Відповідно до частини другої ст. 182 СК України встановлено: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України».

Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обґрунтованим розміром стягнення аліментів на утримання дітей буде їх стягнення у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 та становитиме 1/3 частину від усіх видів його заробітку чи доходу.

При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу), а також потреби дітей, майновий стан відповідача і позивача, який суд також враховує при визначенні розміру аліментів.

Частиною першою статті 191 СК України передбачено: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову».

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КК 403663, Ідентифікаційний код -НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КК 541316) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2015 року до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КК 403663, Ідентифікаційний код -НОМЕР_1) судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.07.2015 року.

Суддя Римар І.А.