Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді Марфіної Н.В.,
за участі секретаря Калини О.Б.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -
01.09.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Станом на 01.01.2007 року відповідачу виплачувалась пенсія в розмірі встановленому Київським міським військовим комісаріатом та обчисленому з розрахунку 90% сум грошового забезпечення. Проте, згідно із розрахунком вислуги років на пенсію, наявним у пенсійній справі, вислуга років відповідача на день звільнення зі служби становила 33 роки 07 місяців 02 дні, що дає право на обчислення пенсії за вислугу років як звільненому в запас в розмірі 89% сум грошового забезпечення. За таких обставин, при проведення індивідуального перерахунку пенсії, розмір пенсі відповідача приведено у відповідність до законодавства, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.01.2007 року по 31.01.2012 року в розмірі 1634,54 грн., отже відповідачем отримано завищений розмір пенсійних виплат в сумі 1634,54 грн., що підлягає поверненню до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Посилаючись на положення ст.ст. 1212, 1215 ЦК України та п. 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-43, позивач просить стягнути з відповідача надміру сплачену суму пенсії у розмірі 1634,54 грн.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та просить позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що відсутня його вина в тому, що нарахування відбувалось не вірно, а також просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності і відмовити у задоволенні позову.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, відповідач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і за період з 01.01.2007 року по 31.01.2012 року виникла переплата пенсії в сумі 1634,54 грн. у зв`язку з невірним розрахунком вислуги років відповідача як звільненому в запас.
Відповідно до положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.
Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, органом пенсійного фонду не те щоб не доведено, а й взагалі не наведено зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, які слугували підставою для переплати призначеної пенсії.
Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача, як пенсіонера, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
При цьому дані виключення з`єднані сполучником «і», що вказує на те, що вони повинні аналізуватися виключно в єдиному контексті, оскільки в противному разі законодавець роз`єднав би їх сполучниками «або» чи «та».
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року (реєстраційний номер 36866538) та від 02.07.2014 року.
В даному випадку недобросовісності з боку набувача немає, що не заперечується Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві і не встановлено судом, тож підстави для задоволення позову відсутні.
При цьому, суд приходить до висновку про неможливість застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки у задоволенні позову відмовлено по суті, що виключає одночасне застосування і норм ЦК України стосовно наслідків спливу строку позовної давності, оскільки такі наслідки можуть бути застосовані лише в тому, разі якщо суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, суд, -
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя