Справа № 283/649/15-ц
Провадження №2/283/316/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кобилінської Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету

Малинської міської ради - Вигівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визначити місце проживання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач та відповідач перебували у шлюбі під час якого народилась дочка ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір?ю. У 2012 році відповідач дала згоду, щоб дитина проживала разом з батьком. В подальшому відповідач отримала черепно-мозкову травму і тривалий час не могла опікуватись дитиною. Таким чином дитина продовжила проживати з батьком, який створив іншу сім?ю та на даний час разом з дитиною переїхав в м. Хмельницький. Дитина звикла до батька і їх недоцільно розлучати. Крім того позивач створив дитині кращі матеріальні умови проживання та забезпечив її усім необхідним. Відповідач не може створити дитині такі матеріально-побутові умови проживання, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона дійсно мала життєві проблеми не могла в повній мірі опікуватись дитиною. Тому надала згоду, щоб дитина тимчасово проживала разом з батьком в АДРЕСА_1. За таких умов вона могла часто бачитись з дитиною. На даний час в її житті все налагодилось і вона має змогу в повній мірі приділяти увагу дитині. Однак дитина проживає в іншій сім?ї і відповідач не має змоги піклуватись про неї. У зв?язку з цим просить в позові відмовити.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Згідно актів обстеження матеріально побутових умов проживання дитини (а.с. 10, 16), ОСОБА_5 з квітня 2012 року по листопад 2014 року проживала в сім?ї батька за адресою: АДРЕСА_1. З нею також проживали бабуся ОСОБА_6 та дідусь ОСОБА_1 (а.с. 8, 9). Дитина має задовільні умови проживання та забезпечена усім необхідним.

В довідках Малинської міської ради № 382 від 22 липня 2014 року та Дошкільного навчального закладу № 6 від 01 вересня 2014 року № 8 вказано, що відповідач не бере участі у вихованні дитини та не відвідує дошкільний навчальний заклад (а.с. 11, 12). Однак суд вважає, що така поведінка відповідача викликана об'єктивними причинами, оскільки у 2014 році ОСОБА_2 тримала закриту черепно-мозкову травму і їй були протипоказані психоемоційні навантаження (а.с. 14). Крім того відповідач також має задовільні умови для проживання дитини, що підтверджується актом обстеження її матеріально побутових умов проживання (а.с. 15). Вона на даний час проживає в АДРЕСА_1 разом із своїм сином та співмешканцем. До того ж відповідач позитивно характеризується (а.с. 36), на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 32-33) та отримує допомогу по догляду за інвалідом 1 групи (а.с. 34).

Свідок ОСОБА_6 показала, що позивач на даний час одружився з іншою жінкою (а.с. 40), яка приділяє велику увагу його дочці ОСОБА_5 Дитина забезпечена усім необхідним для проживання, навчання та розвитку. Вважає, що краще дитину залишити з позивачем, оскільки відповідач не зможе забезпечити дитині належні умови для життя.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні цього спору суд враховує, що позивач та відповідач мають належні умови для проживання і виховання дочки, що підтверджується актами дослідження їх матеріально-побутових умов (а.с. 15, 16). У зв'язку з цим суд вважає, що обидві сторони мають рівні можливості щодо утримання та виховання дитини, тим більше, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Крім того суд враховує Декларацію прав дитини, прийняту Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. У принципі 6 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Доказів про існування виняткових обставин, внаслідок яких дочка ОСОБА_5 повинна бути розлучена з відповідачем, суду не надано. Про ці ж обставини у своєму висновку зазначив і орган опіки та піклування, який вважає що дитина повинна проживати разом з матір?ю (а.с. 43).

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Судові витрати позивачу суд не відшкодовує, оскільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Враховуючи вищевказане, керуючись статтями 3, 11, 60, 88, 185, 196, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 157. 161 СК України, Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко