Справа № 580/798/15-ц
Номер провадження 2/580/309/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючої судді- Подопригори Л. І., за участю секретаря - Лєсної Н.В., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Діденка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Лебединський машинобудівельний дослідно-експериментальний завод "ТЕМП" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, інфляційних втрат за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, інфляційних втрат за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 7 липня 2003 року по 1 квітня 2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем.

За час роботи на підприємстві позивачу несвоєчасно виплачувалась заробітна плата у зв'язку з чим він змушений був звертатися до суду із заявою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і судовим наказом Лебединського районного суду від 14 листопада 2014 року на його користь було стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2013 року по травень 2014 року в розмірі 10660 грн. 20 коп.

22 грудня 2014 року державним виконавцем державної виконавчої служби Лебединського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного судового наказу.

Відповідач продовжував порушувати права позивача не виплачуючи йому заробітну плату в зв'язку з чим після видачі судового наказу утворилась нова заборгованість по заробітній платі, що змусило позивача знову звертатися до суду із заявою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і судовим наказом Лебединського районного суду від 6 лютого 2015 року на його користь було стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з червня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 5850 грн. 64 коп.

3 березня 2015 року державним виконавцем державної виконавчої служби Лебединського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного судового наказу.

Незважаючи на наявність судових наказів про стягнення коштів, відповідач не виплачував позивачеві заробітну плату в зв'язку з чим утворилась нова заборгованість по заробітній платі за період з січня 2015 року по квітень 2015 року в розмірі 3006 грн. 21 коп., яка не була виплачена позивачу при звільненні.

Сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з серпня 2013 року по 1 квітня 2015 року становить 19517 грн. 05 коп.

За підрахунками позивача його середній заробіток за час затримки розрахунку станом на момент звернення до суду з позовом становить 1925 грн. 44 коп.

Несвоєчасна виплата заробітної плати позивачу призвела до інфляційних втрат в зв'язку зі зростанням цін на товари та послуги сума яких за період часу з 31 вересня 2013 року по 30 квітня 2015 становить 6497 грн. 25 коп.

Неправомірними діями відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку, інфляційні втрати за період затримки виплати заробітної плати та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач уточнивши позовні вимоги прохає суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 3006 грн. 21 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2800 грн. 64 коп., інфляційні втрати за період затримки виплати заробітної плати в розмірі 9229 грн. 64 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме, визнав суму заборгованості по заробітній платі, погодився із розрахованою позивачем сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку та розміром інфляційних втрат, але заперечив проти стягнення моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, обґрунтовані i підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами мають місце трудові та цивільні правовідносини, які регулюються ст. 47, 95, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 24, 34 ЗУ "Про оплату праці".

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 1 квітня 2015 року був звільнений з посади електрика по ремонту і обслуговуванню обладнання Публічного акціонерного товариства "Лебединський машинобудівельний дослідно-експериментальний завод "ТЕМП" за власним бажанням, що вбачається із запису в його трудовій книжці (а.с. 9-14).

При звільненні позивача з роботи йому не була виплачена заробітна плата за період часу з вересня 2013 року по березень 2015 року в розмірі 19517 грн. 05 коп., що підтверджується довідкою ПАТ "Лебединський машинобудівельний дослідно-експериментальний завод "ТЕМП" (а.с. 5).

Судовим наказом від 14 листопада 2014 року була стягнута з ПАТ "Лебединський машинобудівельний дослідно-експериментальний завод "ТЕМП" на користь ОСОБА_1 сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 10660 грн. 20 коп. (а.с. 15).

Судовим наказом від 6 лютого 2015 року була стягнута з ПАТ "Лебединський машинобудівельний дослідно-експериментальний завод "ТЕМП" на користь ОСОБА_1 сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 5850 грн. 64 коп. (а.с. 17).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму нарахованої але не виплаченої позивачу при звільненні заробітної плати.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зважаючи на те, що на момент ухвалення судом рішення з позивачем не було проведено фактичний розрахунок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку.

При визначенні суми середнього заробітку, що підлягає стягненню суд враховує розрахунок наданий позивачем, оскільки він проведений відповідно до вимог чинного законодавства та визнаний представником відповідача.

Також суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог щодо стягнення інфляційних втрат, виходячи з наступного

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

При визначенні суми інфляційних втрат, що підлягає стягненню суд враховує розрахунок наданий позивачем, оскільки він проведений відповідно до вимог чинного законодавства та визнаний представником відповідача.

Згідно зі ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, беручи до уваги ту обставину, що відповідачем було порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати та отримання остаточного розрахунку при звільненні, приходить до висновку про законність вказаних позовних вимог.

Разом з тим, з огляду на характер немайнових витрат, обставини, за яких позивачу спричинена моральна шкода, тривалість порушення його трудових прав, суд визнає заявлений розмір моральної шкоди у загальному розмірі 5000 грн. завищеним, надмірним та таким, що та суперечить принципу розумності, у зв'язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає можливим позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 2500 грн.

Також суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 47, 95, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 24, 34 ЗУ "Про оплату праці",

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ПАТ "Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод "Темп", код 02971676, юридична адреса: вул. Першогвардійська, 86 м. Лебедин Сумської області, на користь ОСОБА_1, проживаючого в АДРЕСА_1, код платника податків НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі в розмірі - 3006 грн. 21 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі - 2800 грн. 64 коп. з відрахуванням при виплаті всіх обов'язкових податків та платежів, інфляційні втрати за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі - 9229 грн. 64 коп. та моральну шкоду в розмірі - 2500 грн.

Стягнути з ПАТ "Лебединський машинобудівний дослідно-експериментальний завод "Темп", код 02971676, юридична адреса: вул. Першогвардійська, 86 м. Лебедин Сумської області, на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., зарахувавши кошти на р/р 0214, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37345566, отримувач коштів - Лебединське УДКСУ у Сумській області, банк отримувача - ГУДКУ в Сумській області, МФО 837013, код класифікації доходів бюджету 22030001- судовий збір.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Подопригора Л. І.