Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: виконуючий обов'язки Начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименко Р.В., старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.Н., ОСОБА_4, на бездіяльність державного виконавця та виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду 21.09.2015 року зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов'язки Начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В., старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.Н. по невинесенню Постанови про закінчення виконавчого провадження №17959623 за виконавчим листом № 2-1499 від 11.06.2008 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва та не скасуванню тимчасового обмеження у видачі закордонного паспорта заявнику ОСОБА_1 для виїзду за кордон та тимчасової заборони здійснення останньому виїзду з території України, а також заявник просить зобов'язати суб'єктів оскарження: винести Постанову про закінчення виконавчого провадження №17959623 за виконавчим листом № 2-1499 від 11.06.2008 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва; скасувати тимчасове обмеження видачі закордонного паспорта заявнику ОСОБА_1 для виїзду за кордон та тимчасову заборону у здійсненні заявником виїзду з території України, а також зобов'язати суб'єктів оскарження копію Постанови про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження направити у передбачені законом строки до Адміністрації Державної Прикордонної служби України та Державної міграційної служби України для своєчасного зняття заявника ОСОБА_1 з контролю та отримання ним паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що у зв'язку з виконанням ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві виконавчого листа № 2-1499 від 11.06.2008 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, ним, як боржником у виконавчому провадженні, було здійснено часткове погашення заборгованості, не зважаючи на яке за поданням начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2011 року, ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження видачі закордонного паспорта та тимчасово заборонено здійснення виїзду з території України. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренка С.Н. від 26.06.2013 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № 17959623 виконавчий лист № 2-1499 від 11.06.2008 року був повернутий стягувачу, із зазначенням про право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання у строк до 26.06.2014 року. На адвокатський запит представника заявника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було повідомлено, що станом на 14.08.2015 року виконавчий лист № 2-1499 від 11.06.2008 року повторно на примусове виконання не надходив, на звернення заявника листом від 11.09.2015 року зазначено про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення суду. Разом з тим, заявник вважає, що бездіяльність суб'єктів оскарження в частині відмови у винесенні Постанови про закінчення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення суду є такою, що порушує права заявника, передбачені статтею 33 Конституції України щодо свободи пересування, вільного вибору місця проживання та вільного залишення території України, - оскільки строк повторного пред'явлення зазначеного виконавчого листа до примусового виконання закінчився у 2014 році, однак заявник протиправно позбавлений свого конституційного права, що є підставою його звернення з даною скаргою в судовому порядку.

10.12.2015 року в судовому засіданні на підставі клопотання стягувача ОСОБА_4 протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва залучено до участі у розгляді скарги стягувача за досліджуваним виконавчим провадженням - ОСОБА_4. (а.с. 36)

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги поданої скарги підтримав в повному обсязі, з підстав, що містить зміст скарги.

Представник Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявський в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи (а.с. 47-48) та додатково пояснив, що в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві помилково зазначено строк, до якого стягувач може повторно пред'явити виконавчий лист до виконання (один рік), оскільки в редакції Закону України «Про виконавче провадження» яка діяла на час відкриття виконавчого провадження такий строк становить три роки. Докази отримання стягувачем Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013р. в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи (а.с. 103-105), додатково зазначив, що ОСОБА_4 до виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого документа не звертався, постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2013р. та виконавчий лист не отримував.

Вислухавши пояснення представника заявника представників заінтересованих осіб, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що містять копію виконавчого провадження, вивчивши матеріали цивільної справи № 2-1499/1, матеріали цивільної справи № 6-853/11, суд приходить до наступного.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України „Про державну виконавчу службу", частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України „Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Зазначена норма відсилає до статті 10 Закону України „Про виконавче провадження", якою визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом.

Згідно положення ч. 2 ст. 24 Закону України „Про виконавче провадження", в редакції, що діяла на час відкриття досліджуваного виконавчого провадження, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження", в редакції, що діяла на час відкриття досліджуваного виконавчого провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Так, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2007 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.04.2008 року та ухвалою Верховного Суду України від 03.11.2008 року залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 994850,00 грн. та судові витрати в розмірі 1730,00 грн., а всього 996580,00 грн.

04.08.2008 року постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.06.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 996580,00 грн. (а.с. 101)

17.03.2011 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2011 року, встановлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в АДРЕСА_1 тимчасове обмеження у видачі закордонного паспорта та тимчасово заборонено здійснення виїзду з території України до повного виконання зобов'язань по сплаті боргу в розмірі 990580,00 грн. в рамках виконавчого провадження № 2528/3, порушеного державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Біленчук Л.І. 04.08.2008 року на підставі виконавчого листа № 2-1499 від 11.06.2007 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва (а.с.5-6).

26.06.2013 року у зв'язку із відсутністю факту виявлення майна, належного божникові, на яке можливо звернути стягнення в межах виконавчого провадження, постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві виконавчий лист № 1499 Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2008 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження" повернуто стягувачу. (а.с. 100)

Листом від 11.09.2015 року в.о. начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименко Р.В. повідомлено, що станом на 11.09.2015 року виконавчий лист № 2-1499, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 11.06.2008 року, та на підставі постанови державного виконавця від 26.06.2013 року повернутий стягувачеві, - повторно на примусове виконання не надходив, та повідомлено представнику боржника про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення суду. (а.с. 49)

Згідно положення статті 6 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно положення статті 47 Закону України „Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Разом з тим, на час винесення постанови державного виконавця про відкриття досліджуваного виконавчого провадження від 04.08.2008 року, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання було врегульовано статтею 21 Закону України „Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання - протягом трьох років.

З огляду на викладене, строк повторного пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання в межах досліджуваного виконавчого провадження слід рахувати протягом трьох років з дня винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, тобто стягувач ОСОБА_4 наділений правом повторного звернення до державного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-1499, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 11.06.2008 року, - до 26.06.2016 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження, та кореспондується із п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження" в нині діючій редакції, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом

Обґрунтовуючи вимоги за поданою скаргою, заявник вказує на порушення державним виконавцем та начальником відділу ДВС його конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України, оскільки за оспорюваним виконавчим провадженням постановою державного виконавця від 26.06.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачу, строк повторного пред'явлення якого минув 26.06.2014 року, що, на думку заявника, свідчить про безпідставність відмови державного виконавця у закінченні виконавчого провадження та у скасуванні застосованого до заявника в межах виконавчого провадження тимчасового обмеження у видачі закордонного паспорта та заборони виїзду за межі України.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо визнання неправомірною бездіяльності виконуючого обов'язки Начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименко Р.В., старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренко С.Н. по невинесенню Постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1499 від 11.06.2008 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва, та не скасуванню тимчасового обмеження у видачі закордонного паспорта заявнику ОСОБА_1 для виїзду за кордон та тимчасової заборони здійснення виїзду з території України, - оскільки судом встановлено, що станом на день розгляду даної скарги стягувач ОСОБА_4 наділений правом повторного звернення до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві для пред'явлення виконавчого листа до виконання, повернутого постановою державного виконавця від 26.06.2013 року, трирічний строк пред'явлення до виконання якого було встановлено законом станом на день відкриття досліджуваного виконавчого провадження, що, відповідно, свідчить про безпідставність тверджень заявника щодо пропуску стягувачем строку повторного примусового звернення виконавчого листа до виконання, а тим більше про правомірність дій державного виконавця щодо відмови у закінченні виконавчого провадження за відсутності підстав, вичерпний перелік яких містить положення статті 49 Закону України „Про виконавче провадження".

При цьому, під час судового розгляду скарги судом встановлено відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів отримання стягувачем ОСОБА_4 постанови державного виконавця від 26.06.2013 року, останнім заперечено факт повернення на його адресу виконавчого листа та, відповідно, заперечено факт його обізнаності про припинення виконавчих дій.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи: виконуючий обов'язки Начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименко Р.В., старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.Н., ОСОБА_4, на бездіяльність державного виконавця та виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби є необґрунтованою, та залишається судом без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, Законом України „Про виконавче провадження", ст. 208-210, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: виконуючий обов'язки Начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименко Р.В., старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.Н., ОСОБА_4, на бездіяльність державного виконавця та виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я :