АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа номер 662/896/15-ц Головуючий в І інстанції: Тимченко О.В.
Номер провадження №22ц-791/1999/2015 Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівІванової І.П.
Базіль Л.В.
При секретаріЯковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) про стягнення боргу та збитків за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що 16 лютого 2005 року вона уклала з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» договір банківського вкладу «Осінь-накопичення» пенсійний (з пролонгацією) та внесла на депозит кошти в сумі 8000 доларів США (7000 доларів та 1000 доларів) під 10% річних строком до 17.02.2006 року. В останній день дії договору відповідачем виплачено їй 800 доларів США, про що зроблено відмітку та пролонговано договір до 17.02.2007 року.

05.07.2007 року Банком повернуто їй 6200 доларів США, оскільки визнано внесення нею до каси Банку коштів у сумі 7000 доларів США. Сплачені по вкладу проценти у сумі 800 доларів США Банк не визнав, а тому утримав з неї цю суму.

Таким чином борг відповідача становить 1800 доларів США.

Крім того, 12.09.2005 року вона уклала з відповідачем договір №68 на вклад «Аваль-депозит» довгостроковий без пролонгації та внесла на нього 5100 грн. На цей вклад були нараховані відсотки 700 та 800 грн., які було спрямовано на збільшення вкладу і загалом вклад складав 6600 грн. Пізніше на цей депозитний рахунок надійшло 1100 грн. від держави - дотація за здачу худоби. Таким чином вклад становив 7700 грн., про що зроблено відмітку в договорі.

Вироком суду встановлено, що працівники Банку викрали належні їй кошти і до цього часу їй не повернуті (окрім 6200 доларів США). За вироком суду на її користь матеріальний збиток за порушення договірних зобов'язань не стягнуто.

Просила стягнути з відповідача на її користь проценти згідно умов договору, компенсацію від знецінення вкладу внаслідок інфляції, штрафні санкції на загальну суму 150121, 68 грн.

Представник відповідача за довіреністю позов не визнав та зазначив, що вказані кошти на рахунку Банку не обліковувались. Оскільки шкоду позивачу завдано злочинними діями працівників Банку ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується вироком суду, між сторонами мають місце деліктні правовідносини, а не договірні.

Крім того, представник Банку вважає, що строк позовної давності пропущений, наявні у позивача примірники договорів є нікчемними, оскільки не дотримана письмова форма договору.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " на користь ОСОБА_7 за договорами банківських вкладів 138283,53 гривень.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_7 та Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» подали на нього апеляційні скарги. Апелянти посилаються на неправильну оцінку судом обставин у справі та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що між сторонами у справі виникли договірні відносини з банківського вкладу, тому стягнув з Банку неповернуту суму вкладу, а також відсотки за користування коштами, компенсацію від знецінення коштів внаслідок інфляції та 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком районного суду та вважає, що в частині застосування положення ст. 625 ЦК України щодо нарахування індексу інфляції до неповернутого депозиту, предметом якого був долар США суд припустився помилки.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Наведені норми права покладають на банк обов'язок по своєчасному поверненню коштів, які зберігаються на депозитних рахунках вкладників, з нарахуванням на них процентів.

Суд встановив, що працівник ПАТ " Райффайзен Банк Аваль оформила з ОСОБА_7 письмовий договір №45 на вклад «Осінь-накопичення» з пролонгацією, прийнявши кошти двома частинами 7000 + 1000 доларів США. Договір підписала від імені Банку завідуюча відділенням ОСОБА_8, завірила печаткою, надала на підпис вкладнику, видала їй один екземпляр договору. По закінченню строку договору виплатила вкладнику обумовлені ним проценти за користування вкладом та пролонгувала його на наступний строк.

При цьому 7000 доларів США перебували у користуванні Банку, а 1000 доларів привласнили службові особи Банку. Цей факт визнавався сторонами і доказуванню не підлягає.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що за відсутності розпорядження ОСОБА_7 відносно коштів, які знаходились на її вкладі в сумі 8000 доларів, що були безпідставно списані Банком, а після виявлення вказаного порушення, на час розгляду справи судом, були зараховані на рахунок клієнта не повністю, лише в сумі 6200 доларів США між сторонами мали місце договірні відносини, які регулюються договором банківського вкладу з виплатою 10% річних.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача неповернутої суми вкладу в розмірі 1800 доларів США, що становить 42300 грн., 10% річних за кожен рік неповернення коштів, в межах заявлених вимог за період з 4.07.2007 року по 13.05.2015 року в розмірі 33237,67 грн. та 3% річних від суми боргу 42300 грн. за 2869 днів прострочення.

Посилання позивача на недодержання письмової форми договору не заслуговують на увагу, оскільки договір Банком частково визнавався, за ним позивачці повернуто кошти в розмірі 6200 доларів США, наявність договірних відносин підтверджена вироком суду.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором банківського вкладу «Осінь-накопичення» з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 04.07.2007 року по 01.04.2015 року, суд першої інстанції припустився помилки, оскільки індекс інфляції може враховуватися тільки у випадку порушення грошового зобов'язання, коли предметом договору є національна валюта - гривня, тоді як між сторонами укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції слід відмовити, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Судом також встановлено, що працівник Банку ОСОБА_6. прийняла від ОСОБА_7 7700 гривень, з яких 5100 гривень оформила письмовим договором вкладу «Аваль-депозит» без пролонгації під 13% річних. Інші надходження на зазначений вкладний рахунок, а саме, 700 грн. та 800 грн., які були нараховані як проценти та 1100 грн., які були перераховані м'ясокомбінатом як дотація за здачу худоби касир письмовим договором не оформила, обмежившись зазначенням наприкінці договору №68 арифметичних цифр.

Задовольняючи вимоги позивача у частині стягнення коштів за договором №68 по вкладу «Аваль-депозит», суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні грошових коштів, які вносились після закінчення дії договору, оскільки договір банківського вкладу, який укладено між сторонами не передбачав пролонгації. Крім того, суд правильно вважав, що поповнення позивачкою вкладу на 2600 грн. не можна вважати оформленим в письмовій формі, оскільки за умовами договору додаткові внески не передбачені.

Доводи апелянта ОСОБА_7 про те, що договір «Авль-депозит» було пролонговано фактично шляхом його поповнення не ґрунтуються на законі.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як випливає із змісту укладеного між Банком та вкладником договору, його автоматична пролонгація (без додаткового погодження між сторонами) та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Відповідно, оскільки безпосередньо в договорі встановлено строк його дії - 12 місяців з моменту укладання договору (13 вересня 2005 року), то по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу (12 вересня 2006 року), закінчується і дія укладеного між сторонами договору.

Отже, аналіз зазначеної вище правової норми та умов договору банківського вкладу дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку перед вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, встановлений договором банківського вкладу.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що до правовідносин, що виникли між сторонами слід застосувати положення ст.1172 ЦК України, оскільки зазначена норма застосовується до випадків позадоговірного відшкодування шкоди, при цьому предметом позову є стягнення коштів внаслідок неналежного виконання умов договору.

Твердження апелянта про те, що між Банком і ОСОБА_7 не укладався договір банківського вкладу не ґрунтуються на законі, так як внесення готівки на вкладні рахунки позивачкою встановлено вироком суду и відповідачем не заперечується. Та обставина, що кошти були викрадені касиром Банку при виконанні нею службових обов'язків не свідчить про відсутність між вкладником та Банком договірних відносин.

За таких обставин решта доводів відповідача висновок суду не спростовують

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 червня 2015 року змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_7 з 138 283, 53 грн., до 99071,43 грн., в частині судових витрат з 1384 грн., до 990,71 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 16 вересня 2015 року

Рішення набрала законної сили 16 вересня 2015 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар судового засідання В.І. Яковенко