Єдиний унікальний номер 741/341/15-ц
Провадження № 2/741/156/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 квітня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади с. Козари в особі Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла їх баба - ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області. Вони (позивачі) є спадкоємцями майна померлої за заповітом, спадщину прийняли, але нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області, по 1/2 частині за кожним, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, направили заяви, в який зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили розгляд справи проводити без їх участі.

В судове засідання представник Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова до суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачам, що підтверджується його копією (а.с. 16).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачі, як особи визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті ОСОБА_3

З копії спадкової справи № 4/2015 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 29-48) вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з тих мотивів, що в матеріалах справи відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок, що підтверджується постановами приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу № 168/02-31 та № 169/02-31 від 16 березня 2015 року (а.с. 14; 15).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області був збудований у 1956-1957 роках, що підтверджується письмовими поясненнями позивача ОСОБА_1 та представника позивачів ОСОБА_4 (а.с. 50).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З копії довідки виконавчого комітету Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 19 від 20 січня 2015 року (а.с. 17) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги № 6 (особистий рахунок 255) належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи видно, що на спадковий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 11-13).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 1223 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області, загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 13 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, сарай, погріб, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області, загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 13 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, сарай, погріб, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв