У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до ОСОБА_5, відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 6 серпня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року прокурор Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати земельну ділянку площею 0,0747 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області; зобов'язати відділ Держземагенства у Голопристанському районі скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки та внести відомості про скасування реєстрації до Державного земельного кадастру

Позов мотивовано тим, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2010 року за ОСОБА_7 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0747 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва. 18 серпня 2010 року ОСОБА_7 відчужив дану земельну ділянку, уклавши договір купівлі-продажу з ОСОБА_5 Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 9 грудня 2010 року вказане рішення районного суду скасовано та відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні позову про визнання права власності на земельну ділянку. Посилаючись на те, що власником земельної ділянки, яка є предметом позову, є територіальна громада Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області і оскільки відпала підстава, на якій вона була набута у власність, прокурор просив витребувати земельну ділянку з чужого незаконного володіння ОСОБА_5

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 6 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Херсонської області, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. ОСОБА_5 придбала майно за відплатним договором, та на момент укладення договору купівлі-продажу рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2010 року було чинним, тобто ОСОБА_7 на момент 18 серпня 2010 року був належним власником земельної ділянки і йому належало право на її відчуження.

Згідно висновків апеляційного суду земельна ділянка вибула із власності сільської ради за її вільним волевиявленням.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Голопристанського районного суду від 14 квітня 2010 року за ОСОБА_7 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0747 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2010 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_5 купила вказану земельну ділянку. Даний договір посвідчений нотаріусом Голопристанського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2682.

ОСОБА_5 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0747га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 9 грудня 2010 року скасовано рішення Голопристанського районного суду від 14 квітня 2010 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна.

За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 червня 2014 року у справі 6-52цс14, яка відповідно до 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Вирішуючи даний спір суди попередніх інстанцій вказаних норм та висновків Верховного Суду України не врахували, не встановили всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

Оскільки у даній справі, рішення суду про визнання права власності, на підставі якого спірне майно було вилучено з володіння Круглоозерської сільської ради, у подальшому було судом скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України.

В ході розгляду даної справи судами не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Судами не надано мотивування усім доводам сторін у справі, зокрема доводам позивача, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли поспішних висновків про відмову у задоволенні позову про витребування земельної ділянки з підстав статті 388 ЦК України, тому ухвалені ними рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 6 серпня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді О.В. Кафідова
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська