У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про продовження дії договору оренди водного об'єкта, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Коліївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 15 червня 2001 року розглянуто його заяву про надання в оренду ставу на річці Сільниця на підставі п. З постанови Кабінету Міністрів України від 13 травня 1996 року № 502 «Про порядок користування землями водного фонду» та листа Вінницького управління земельних ресурсів від 18 травня 2000 року № 36-58/358 та надано йому дозвіл на виготовлення проекту відводу на землі водного фонду (став) та укладено з ним договір оренди ставку згідно з чинним на той час законодавством. На підставі цього рішення ним був розроблений проект відведення земельної ділянки та укладений договір № 1 оренди водного об'єкту місцевого значення із земельної ділянкою від 19 січня 2001 року строком на 10 років. 25 листопада 2010 року він звернувся до Коліївського сільського голови з заявою про продовження договору оренди водного об'єкту місцевого значення, який закінчується 19 січня 2011 року на двадцять п'ять років. До заяви було додано копії дозволів, термін дії яких на той час не закінчився. Проте Копіївська сільська рада мотивованої відповіді на заяву не надала. Зазначає, що він має переважне право наймача (орендаря) перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк. Також зазначає, що він у повному обсязі виконував обов'язки, які передбачені договором, сумлінно сплачував належні платежі, податки та збори, а також своєчасно вносив орендну плату за період з 2001 по 2014 роки. Жодної скарги щодо його користування ставком та доглядом за ним від громадян села не надходило. Після подання заяви про продовження дії договору оренди водного об'єкту він продовжував сплачувати орендну плату, про що свідчать квитанції про сплату за липень-грудень 2011 року. Сільська рада приймала зазначені платежі, не повертала як безпідставно отримані, що свідчить про визнання відповідачем договору оренди таким, що продовжений.

Просив суд вважати продовженим дію договору оренди водного об'єкту площею 59,2 га та місцевого значення від 19 січня 2001 року № 1, укладений між Вінницькою обласною радою та ОСОБА_4 Зобов'язати Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області внести зміни до договору оренди водного об'єкта від 19 січня 2001 року № 1 щодо зазначення орендодавцем Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області та щодо продовження договору оренди водного об'єкту площею 59,2 га, розташованого на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на той самий строк відповідно.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано продовженим дію договору оренди водного об'єкту площею 59,2 га та місцевого значення від 19 січня 2001 року № 1, укладений між Вінницькою обласною радою та ОСОБА_4 Зобов'язано Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області внести зміни до договору оренди водного об'єкта від 19 січня 2001 року № 1 щодо зазначення орендодавцем Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області та щодо продовження договору оренди водного об'єкту площею 59,2 га, розташованого на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на той самий строк відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2013 року № 420 «Про затвердження Типового договору оренди водних об'єктів».

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що спірні правовідносини регулюються нормами ЗК України, ВК України, Закону України «Про оренду землі», які передбачають необхідну передумову для відповідного договору оренди -рішення місцевого органу самоврядування. Враховуючи, що Копіївською сільською радою Тульчинського району Вінницької області рішення про пролонгацію договору оренди з ОСОБА_4 не приймалося, висновок суду першої інстанції про можливість продовження договору судовим рішенням є безпідставним. Зазначене є порушенням виключної компетенції місцевого органу влади, втручанням в його діяльність, підміною повноважень, оскільки автоматичного поновлення договору оренди чинне законодавство України не передбачає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик