РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі - ВОРОНІНІ Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити факт постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкоємцем більш ніж пять років до часу відкриття спадщини, та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 1984 році він познайомився з ОСОБА_2. На час знайомства в них вже були діти від перших шлюбів, дочка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. До 1990 року вони усі разом мешкали у гуртожитку, в подальшому переїхали проживати у квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3, яку ОСОБА_2 отримала в порядку чергування.

ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_4 приватизували квартиру АДРЕСА_1 про що, 13 грудня 1993 року отримали свідоцтво про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Участі у приватизації вищезазначеної квартири він не приймав, оскільки перебував на квартирному обліку.

В їх родині склалися дуже доброзичливі та гармонійні стосунки, саме тому 18 квітня 1998 року позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 одружилися. Після одруження, з 27 травня 1998 року він був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4, де і мешкає до теперішнього часу.

Між, ним та сином його дружини ОСОБА_4, склалися стосунки притаманні батьку і сину, він багато часу присвячував його вихованню, ОСОБА_4 називав позивача «батьком».

28 жовтня 2003 року ОСОБА_6 померла.

Крім того позивач вказує, що після смерті дружини він з її сином продовжували проживати в спірній квартирі однією сімєю, вели сумісно спільне господарство, матеріально підтримували один одного, сплачували сумісно комунальні послуги та разом підтримували квартиру в належному стані (робили ремонти, змінили вікна).

29 червня 2014 року ОСОБА_4 помер, і він звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому розяснили про необхідність звернення до суду для встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, просив справу розглянути за його відсутності. Прийняти рішення за наявними в матеріалах справи даними та доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 13 грудня 1993 року.

29 червня 2014 року ОСОБА_4 помер, відповідно до чого видане свідоцтво про смерть серія I-ВЛ № 445758 від 30 червня 2014 року.

Позивач разом з сином дружини ОСОБА_4 мешкали однією родиною, вели сумісно спільне господарство, мали спільні права та обов'язки, проживали на одній житловій площі, матеріально підтримували один одного, сплачували сумісно комунальні послуги та разом підтримували квартиру в належному стані /робили ремонти, змінили вікна/.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до відповіді на запит Десятої Харківської державної нотаріальної контори № 39/01-16 від 13.01.2015 року після померлого спадкова справа не заводилась. Із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину ні за законом ні за заповітом не видавалися.

Померлий, ОСОБА_4 за життя будь-яких розпоряджень, заповітів, щодо майна на випадок своєї смерті не залишив, інших спадкоємців попередніх черг немає.

Наведене підтверджене матеріалами справи, не спростоване відповідачем.

Відповідно до п. 21 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008 р. зауважене те, що при вирішенні спору (справи) про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суду необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. І зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Та до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, а таке право можуть мати також інші особи (як це є в даному випадку), якщо є факт мого спільно проживання зі спадкодавцем, був пов'язаний спільним побутом, мали взаємні права як і обов'язки.

Та відповідно до п. 23 вказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо встановлення факту спільного та постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлого 29 червня 2014 року за адресою: АДРЕСА_3 починаючи з 1998 року до дня смерті останнього 29.06.2014 року та визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.3 СК України,ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1258, 1264, 1268-1269 ЦК України ст.ст. ст.10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з ОСОБА_4, померлим 29.06.2014 року понад пять років до моменту прийняття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на спадкове майно, а саме: ? частини квартири 297, в будинку 56 по пр.. Перемоги в м. Харкові, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 29.06.2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ: