Провадження № 4с-760/141/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі-Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової Асі Назимівни, зацікавлена особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц Україна» , боржник-Ішутін О.М. ,

В С Т А Н О В И В :

06.07.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України Рагімової А.Н. щодо звернення стягнення на майно у виконавчому провадженні ВП № 26751228 під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - протиправними;

-зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-3722/2010, виданого 20.05.2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2010 року у справі № 2- 3722/10, до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 даного Закону.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 03.12.2010 року з неї та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна" було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25.09.2007 року, яка станом на 06.10.2009 року становила 5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна 45 864 986 грн. 86 коп., 1 100 грн. штрафу за невиконання зобов'язань, судовий збір у сумі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн.

20.05.2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2010 року у справі № 2-3722/10, було видано виконавчий лист № 2-3722/2010.

27.05.2011 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Роєнка Р.В., на виконання виконавчого листа № 2-3722/10, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 20.05.2011 року, було відкрито виконавче провадження ВП 26751225.

06.02.2013 року Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України, у виконавчому провадженні ВП № 2675128 про стягнення з ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» суми боргу за споживчим кредитом, наданому її чоловіку - ОСОБА_4 в іноземній валюті, на 1/2 квартири АДРЕСА_1 було накладено арешт й заборону на її відчуження.

30.06.2015 року ОСОБА_1 було отримано рекомендований лист, яким було повідомлено заявника про призначення на 23.07.2015 року на 11-00 проведення виконавчих дій щодо опису й арешту майна боржника за адресою: АДРЕСА_2.

Заявник вважає здійснення головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Рагімовою А.Н. виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 26751228 щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_1 протиправними, оскільки вважає, що на вказане вище нерухоме майно поширюється дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Заявник посилається, що ч.2 п. 1 Закону визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Таким чином, вважає, що при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки), не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права) ОСОБА_1 , зокрема, не може бути звернуте стягнення на ? частини квартири АДРЕСА_1.

Вважає, що стягнення на підставі виконавчого листа № 2-3722/2010 від 20.05.2011 року, виданого 20.05.2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2010 року у справі № 2-3722/10, має бути зупинене до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону.

В судовому засіданні представник боржника подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України проти скарги заперечував посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Просив відмовити в задоволені скарги.

Представник стягувача ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» проти поданої скарги заперечував посилаючись на те, що держвиконавець Рагімова А.Н., при проведенні виконавчих дій, діяла в межах та в порядку, передбаченому діючим законодавством України, а тому просив відмовити в задоволені скарги.

Боржник ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3722/2010, виданого 20.05.2011 Солом'янським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25.09.2007, яка станом на 06.10.2009 становить 5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна 45 864 986 грн. 68 коп., 1100 грн. штрафу за невиконання зобов'язань, судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн.

20.05.2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2010 року у справі № 2-3722/10, було видано виконавчий лист, який було пред'явлено до примусового виконання на підставі заяви стягувача.

Керуючись ст. ст. 18, 25 Закону України «Про виконавче провадження», 27.05.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного вище виконавчого листа. Копії постанов разом із супровідними листами направлені сторонам виконавчого провадження.

В ході здійснення примусового виконання , 23.05.2013 року державним виконавцем складено акти опису та арешту майна боржника :

-чотирьохкімнатна квартира загальною площею 164,10 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3;

-чотирьохкімнатна квартира загальною площею 171,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4;

-чотирьохкімнатна квартира загальною площею 171,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5.

14.06.2013року, за результатами проведення оцінки, ТОВ "Оціночна компанія "ВЕГА" було складено Звіти з незалежної оцінки чотирьохкімнатної квартири № 31, загальною площею 171,50 кв.м. та чотирьохкімнатної квартири № 33, загальною площею 170,40 кв.м., які розташована за адресою: АДРЕСА_4, ринковою вартістю 8 294 708,00 грн. та 8 241 506,00 грн.

06 лютого 2014 року ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» звернулося до ДВС України із заявою, в якій виявило бажання придбати предмет іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_4 в м. Києві, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок, ціни майна.

13.02.2014року начальником відділу примусового виконання рішень ДВС України було затверджено акти державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки за № 250/5-1 та № 250/5, згідно з якими, переможцем торгів було визнано іпотекодержателя ПАТ «Банк Петрокоммерц- Україна», на підставі ч.1 ст.49 Закону України «Про іпотеку».

Вбачається, що внаслідок реалізації предмету іпотеки, вимоги стягувача в даному виконавчому провадженні, в повному обсязі задоволені не були.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповідно до постанови держвиконавця від 06.02.2013 року на майно боржника ОСОБА_1 було накладено арешт та заборону його відчуження, зокрема, на ? частини квартири АДРЕСА_6.

Згідно акту держвиконавця від 23.07.2015 року вбачається, що здійснити опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , тобто ? частини квартири АДРЕСА_6, не виявилося можливим, т.я. представник боржника-ОСОБА_7 , держвиконавця до житлового приміщення відмовився допустити.

Скаржник у своїй скарзі, як на підставу своїх вимог посилається на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вважаючи, що на ? частини квартири АДРЕСА_6 розповсюджується дія даного закону.

Суд не погоджується з доводами заявника, виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 року за № 6-46цс15, на яку посилається заявник, дійсно міститься висновок про неможливість звернення стягнення на майно боржника в період дії Закону № 1304-VIІ.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно- правових актів визначено, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 3 Закону № 1304-VІІ передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ухвалено до набрання чинності Законом 1304-VII.

Виконавче провадження відкрито також до набрання чинності Законом № 1304- VII.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин норми Закону №1304-VII не застосовуються.

За таких обставин, суд вважає, що дії державиконавця щодо здійснення виконавчих дій по виконанню рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 03.12.2010 року узгоджуються з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на наведене, оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги ОСОБА_1

Враховуючи те, що заявник 30.06.2015 року отримав листа щодо вчинення виконавчих дій по здійснення акту опису та арешту майна - ? частини квартири АДРЕСА_7, суд вважає, що заявником не пропущено строк на звернення до суду з даною скаргою, оскільки про порушення своїх прав, остання дізналася саме 30.06.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 385-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: