У х в а л а

іменем україни

04 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вишгородської міської ради Київської області про визнання майнового права на об'єкт незавершеного будівництва;

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вишгородської міської ради Київської області про визнання майнового права на об'єкт незавершеного будівництва.

Посилався на те, що 25 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_6 укладений договір про спільну діяльність, відповідно до якого остання надає позивачу земельну ділянку з відповідними документами під будівництво, а позивач фінансує та здійснює вказане будівництва. Відповідно до п. 6.1 даного договору внесок та частка позивача складає 99 %, а внесок та частка ОСОБА_6 у праві власності становить 1 %. Враховуючи, що будівництво відбулось за рахунок позивача, він просив визнати за ним майнові права на об'єкт незавершеного будівництва.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Посилалась на те, що у 2008 році вона домовилась з ОСОБА_6 про спільне будівництво торгово-офісного приміщення в АДРЕСА_1. Основним внеском ОСОБА_6 в будівництві було надання земельної ділянки площею 0,0500 га, а внеском ОСОБА_5 були грошові кошти на оплату проектування, будівельних матеріалів та будівельно-монтажних робіт. ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 всі необхідні документи, а остання розпочала будівництво. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем ОСОБА_6, ОСОБА_5 за власні кошти продовжувала будівництво та готовність незакінченого будівництва станом на 01 січня 2009 року складала 82,3 %. Однак ОСОБА_6 в БТІ оформила на себе право власності на побудовані споруди. ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності та рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 липня 2010 року її позовні вимоги задоволено. Але вказане судове рішення скасовано рішенням апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2013 року, у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, зокрема ч. 3 ст. 331 ЦК України, відповідно до якої до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), а не власником будівлі. Враховуючи викладене ОСОБА_5 просила визнати за нею майнові права на об'єкт незавершеного будівництва (торгово-офісні приміщення, готовність 82,3%), який складається з матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Визнано за ОСОБА_4 майнові права на об'єкт незавершеного будівництва (торгово-офісні приміщення, готовність 82,3%), який складається з матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та в цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 просять скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 виконав умови договору про спільну діяльність, а тому за ним має бути визнано майнові права на об'єкт будівництва.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що в нього виникли такі права.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності ст. ст. 212, 214 ЦПК України, перевіривши всі докази по справі, вірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року.

Доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вишгородської міської ради Київської області про визнання майнового права на об'єкт незавершеного будівництва;

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

О.М. Ситнік