Справа № 127/1152/15-ц
Провадження № 2/127/1628/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позов мотивований тим, що на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 04.02.2009 року ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 був знайомим позивача, на його прохання ОСОБА_1 надала згоду на паспортну реєстрацію в її квартирі на строк біля 2-х років.

Після закінчення цього строку відповідач обіцяв вирішити всі свої питання та добровільно знятись з реєстрації.

Проте вже тривалий час ОСОБА_2 не спілкується з позивачем, місце його перебування невідоме.

Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, з моменту його паспортної реєстрації з 28.07.2012 року в спірній квартирі не проживає, в утриманні житла та оплаті комунальних платежів участі не бере, він вважається таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, що і стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування квартирою, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно з зустрічною позовною заявою відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні мала поважні причини, а саме конфлікт між родинами сторін, в результаті якого позивач позбавила ОСОБА_2 доступу до зазначеного житла.

Відповідач був зареєстрований постійно за адресою : АДРЕСА_1 на підставі добровільної домовленості між сторонами.

Фактично під час реєстрації ОСОБА_2 у спірній квартирі існувала домовленість між сторонами безстрокового сервітутного користування житлом до дати повернення існуючого грошового боргу ОСОБА_3 - батькові відповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 надала уточнену позовну заяву, в якій просила суд визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, зустрічний позов не визнала у повному обсязі.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 первісний позов та уточнену позовну заяву не визнав у повному обсязі, зустрічний позов підтримав. Згідно з його поясненнями в судовому засіданні між сім'єю ОСОБА_1 та сім'єю ОСОБА_2 була домовленість про реєстрацію відповідача в спірній квартирі постійно, а не тимчасово на два роки. Проте позивач не дотрималась домовленості та звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі в 2012 році, на той час власником житла була ОСОБА_1, письмової домовленості між сторонами про строк реєстрації немає.

Свідок ОСОБА_4 дав суду показання про те, що ОСОБА_2 ніколи не мешкав в квартирі АДРЕСА_1, речей його там немає. Власником цієї квартири з 2009 року є ОСОБА_1 Відповідач в квартирі зареєструвався в 2012 - 2013 р.р., проте в ній не мешкав.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання про те, що ОСОБА_1 - це її племінниця, якій вона в 2009 році подарувала квартиру АДРЕСА_1. На цей час квартира фактично належить ОСОБА_1 ОСОБА_2 в цій квартирі ніколи не проживав, вона його там не бачила. Свідок уклала угоду про позику грошей, іпотекою за якою була квартира. Чому ОСОБА_2 був зареєстрований саме в спірній квартирі та чи був договір безстрокового сервітутного користування житлом ОСОБА_5 невідомо.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з таких підстав.

На підставі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 04.02.2009 року ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 був знайомим позивача, тому на його прохання ОСОБА_1 надала згоду на реєстрацію місця проживання в квартирі.

Тривалий час ОСОБА_2 не спілкується з позивачем, місце його перебування невідоме.

Відповідач не є членом сім'ї позивача, не вселявся до житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, його речей в квартирі немає.

Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації понад 1 рік без поважних причин, відсутності його майна в квартирі доведено актом, складеним мешканцями квартири та сусідами, підписи яких посвідчені головою квартального комітету «Лівобережний» та показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не є членом сім'ї ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст.319,383,405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сім'ї власника, інші особи на підставі договору з власником житла.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч.2 ст.16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На стягненні судових витрат з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 не наполягала.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8,16, 319,321,383,386,405 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду,

Суддя