Справа № 308/8327/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Кожух О.А., Кондора Р.Ю.,

при секретарі : Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення,-

в с т а н о в и л а :

Відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 квітня 2015 року, яким усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 в м.Ужгороді, шляхом вселення ОСОБА_2 в зазначену квартиру.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У скарзі апелянтка просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 і відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 18 жовтня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.04.2013 року, що набрало законної сили, розірвано.

За час перебування сторін у шлюбі ними за рахунок кредитних коштів було придбано квартиру АДРЕСА_1, Свідоцтво про право власності на яку видано ОСОБА_1

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року, що набрало законної сили, квартиру АДРЕСА_1 - визнано спільною сумісною власністю подружжя, та визнано за ОСОБА_2 і ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за кожним.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 створює позивачу перешкоди у користуванні вказаною квартирою, а саме поміняла замки на вхідних дверях квартири, в яку позивача не впускає, чим порушує його житлові права та право власності на частину належного йому майна.

Ухвалюючи на підставі ст. 391 ЦК України та ст.ст.9, 155 ЖК України рішення про усунення зазначених перешкод шляхом вселення позивача в квартиру, суд першої інстанції керувався фактом порушення його житлових прав та права власності на частину належного йому майна відповідачкою ОСОБА_1

Такий висновок є правомірним і відповідає вимогам наведених норм матеріального права.

Так, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Згідно з ч.4 ст.9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 створює позивачу перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 в м.Ужгороді, внаслідок чого порушує його житлові права та право власності на частину належної йому квартири, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про захист цих прав та усунення зазначених перешкод шляхом вселення позивача в зазначену квартиру.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст.308 ЦПК України слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :