Провадження № 2/161/4034/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Федорчук Д.Р.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року.

Свій позов обрунтовує тим, що 20,12.2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено угоду про надання правової допомоги, відповідно до умов якої він зобов'язався оформити заяву в інтересах відповідача проти України і подати її в Європейський суд з прав людини з приводу порушення Україною ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції в частині невиконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2011 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат та представляти інтереси відповідача у Європейському суді з прав людини під час розгляду заяви відповідача, а також на національному рівні під час виконання Європейського суду з прав людини державними органами. Відповідач зобов'язався у випадку досягнення позитивного результату сплатити йому 100% суми грошової компенсації, яка присуджується як справедлива сатисфакція відповідно до ст.41 Конвенції, на протязі 7-ми днів з моменту отримання ним таких коштів відповідно до рішення Європейського суду з прав людини.

31.07.2014 року Європейським судом з прав людини було ухвалено остаточне рішення у справі «Штефан та інші проти України». Вказаним рішенням Європеййський Суд вирішив об'єднати заяву відповідача ОСОБА_2 з іншими заявами, які були подані проти України іншими заявниками. Згідно даного рішення в частині відповідача зобов'язано Україну виконати рішення національного суду, яке залишилось невиконаним та було присуджено відповідачу справедливу сатисфакцію у розмірі 2000 Євро. Вказує, що рішення Європейського суду було виконане. Враховуючи більший розмір присудженої відповідачу справедливої сфатисфакції, ніж очікувалося отримати, ним усно було зменшено розмір гонорару до 50% суми справедливої сфатисфакції, з чим відповідач погодився. Однак відповідач свої зобов'язання відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 20.12.2012 року виконав частково, перерахувавши йому 2000 грн., тому станом на 26.12.2014 року заборгованість відповідача становить 17260 грн.

Крім того, 15.08.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 поручився перед ним за виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов''язань, які випливають з умов Угоди про надання правової допомоги.

На підставі наведеного та з врахування заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів в його користь 14610,40 грн. заборгованості за Угодою про надання праввової допомоги від 20.12.2012 року та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що підписуючи Угоду про надання правової допомоги від 20.12.2012 року вважав, що в четвертому абзаці вказаної Угоди гонорар адвоката за цією угодою про надання правової допомоги складає не 100% суми грошової компенсації, присудженої клієнту як справедлива сатисфакція, а 100 доларів США. Тому вважає, що ним було сплачено позивачу вказану суму. Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час так місце розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.12.2012 року між позивачем, адвокатом ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2, було укладено Угоду про надання правової допомоги, відповідно до умов якої позивач повинен був оформити заяву в інтересах ОСОБА_2 проти України і подати її в Європейський суд з прав людини щодо невиконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2011 р. Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2010-й рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат та представляти інтереси відповідача у Європейському суді з прав людини під час розгляду заяви відповідача, а також на національному рівні під час виконання рішення Європейського суду з прав людини державними органами.

В Угоді про надання правової допомоги сторони обумовили порядок розрахунків, а саме обов'язок відповідача ОСОБА_2 у випадку отримання ним присуджених Європейським судом з прав людини коштів оплатити позивачу ОСОБА_1 суму, яка складає 100 % суми грошової компенсації, присудженої клієнту як справедлива сатисфакція протягом семи днів з моменту отримання ним цих коштів.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було оформлено заяву в інтересах відповідача ОСОБА_2 та подано її до Європейського суду з прав людини, що підтверджується копією цієї заяви та копією довіреності, виданої відповідачем ОСОБА_2 позивачу, які містяться в матеріалах справи.

Позивачем ОСОБА_1 також здійснювалося представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 у Європейському суді з прав людини, що підтверджується, зокрема, листом Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 15.08.2014 року. Цим же листом підтверджується присудження грошових коштів відповідачу ОСОБА_2

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 повністю виконав свої зобов'язання за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року.

Позивачем заявлена до стягнення сума еквівалентна 1 000 (одна тисяча) євро за мінусом 2 000 грн., сплачених позивачу відповідачем ОСОБА_2 у березні 2015 року, що є меншою сумою порівняно з розміром його винагороди відповідно до умов Угоди про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року.

Вищенаведене узгоджується з вимогами ст. 11 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення вищенаведених вимог закону свої зобов'язання за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року не виконав, що призвело до порушення прав позивача.

Крім того, 15 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 уклав договір поруки з ОСОБА_3, відповідно до умов якого останній поручився перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо сплати позивачу ОСОБА_1 суми гонорару, передбаченого Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року.

У п. 3.1 договору поруки передбачена солідарна відповідальність відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед позивачем у випадку невиконання першим відповідачем своїх зобов'язань за Угодою

Відповідно до ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, підтверджені належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підлягають до повного задоволення.

Отже, слід стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 14610,40 грн. заборгованості за Угодою про надання правової допомоги від 20.12.2012 року.

З пенсійного посвідчення № 100524 від 30.06.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 121,80 грн.

На підставі ст.ст. 554, 901,903 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 88, 209, 215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 14610,40 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот десять грн. 40 коп.) заборгованості за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 121,80 грн. (сто двадцять одна грн. 80 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк