Справа № 461/5711/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/5025/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2015 року за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 до Головного управління МВС України у Львівській області, УДАІ УМВСУ у Вінницькій області про зняття заборони та усунення перешкод у здійсненні права власності, -

встановила:

Оскарженою ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 до Головного управління МВС України у Львівській області, УДАІ УМВСУ у Вінницькій області про зняття заборони та усунення перешкод у здійсненні права власності повернуто позивачу та роз'яснено позивачу, що для вирішення даної справи він має право звернутися до відповідного суду за місцезнаходженням автомобіля марки VOLKSWAGEN Transporter 2001 року випуску, пасажирський-В, НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що позиція суду є помилковою та суперечить постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» та постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Крім того, вказує, що правила виключної підсудності мають поширюватися на будь-які спори, в яких об'єктом спірного матеріального правовідношення є нерухоме майно, у тому числі про визнання права власності, права користування, про виділ частки та інше. Звертає увагу, що позивач звертаючись з позовом ставив питання щодо відновлення своїх порушених прав шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій автомобіля. Тому беручи до уваги положення ст.114 ЦПК України, постанови Пленуму ВССУ, а також те, що спір виник з приводу рухомого майна (автомобіля) підстав для застосування положень ст.114 ЦПК України при вирішенні питання про відкриття провадження у суду першої інстанції не було.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів не знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до Головного управління МВС України у Львівській області, УДАІ УМВСУ у Вінницькій області про зняття заборони та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Повертаючи матеріали позовної заяви позивачу, районний суд керувався ч.2 ст. 114 ЦПК України та зазначив, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження фактичного знаходження автомобіля саме на території Галицького району м. Львова.

Тому суддя прийшов до висновку, що даний спір не підсудний Галицькому районному суду м. Львова.

Згідно з ч. 2 ст. 114 ЦК України позови позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

В даному випадку предметом спору є автомобіль, а отже є спір щодо зняття арешту з рухомого майна.

В той же час апелянт помилково вважає, що на нього поширюються правила виключної підсудності згідно з ч. 1 ст. 114 ЦК України щодо нерухомого майна.

Тому безпідставними є посилання апелянта на те, що згідно з роз"ясненнями п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 114 ЦПК України) та на з роз"ясення абз.4 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" правила ст. 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Встановлено, що згідно довідки Вінницького Центру ННППзВАЗ та БД НАІС України №5653 від 12.05.2015 року автомобіль зареєстрований та арештований УДАІ МВС у Вінницькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до Головного управління МВС України у Львівській області, УДАІ УМВСУ у Вінницькій області про зняття заборони ( арешту) та усунення перешкод у здійсненні права власності, а відтак підлягають застосуванню правила ч.2 ст. 114 ЦПК України.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що районним судом правильно застосовані норми процесуального права та суд прийшов до правильного висновку про повернення позовної заяви позивачу з посиланням на непідсудність справи Галицькому районному суду м. Львова.

Тому апеляційну скаргуслід відхилити, а ухвалу суду від 22 травня 2015 року - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4.ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргуОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.