Справа № 524/5335/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.15 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Зубченка В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м Кременчука Полтавської області та прокуратури Полтавської області про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В

У червні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом. Зазначає, що в грудні 2014 року йому стало відомо, що квартира АДРЕСА_1, з 1996 року, яка належить йому на праві приватної власності, арештована згідно довідки старшого помічника прокуратури м. Кременчука Полтавської області Трембача І.І. На звернення до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, прокуратури м Кременчука, Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, Міністерства юстиції України повідомлено про неможливість зняття арешту з належного йому майна. Оголошено про відсутність відомостей про накладення арешту в рамках розслідування кримінальної справи та запропоновано звернутись до суду в рамках цивільно - процесуального судочинства України.

Просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити. Посилався на обставини і підстави, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів - прокуратури м Кременчука Полтавської області та прокуратури Полтавської області - Зубченко В.М. просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 16.02.2005 року за № 1685440 реєстратором Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі довідки 18/96 від 12.06.1996 прокуратури м Кременчука накладено арешт ( архівний запис) на квартиру АДРЕСА_1. Власник ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Щодо доводів представника відповідачів, про належного відповідача по справі - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, то суд вважає, що нотаріус діяв у межах та відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5. Так, наказом Міністерства юстиції України від 27.05.1997 за № 41/5 (втратив чинність 09.06.1999) затверджено В наряді Кременчуцької державної нотаріальної контори з індексом «2-29» «Повідомлення про накладення і зняття заборон (арештів) на відчуження нерухомого майна» за 1996 рік зберігається довідка прокуратури м. Кременчука Полтавської області від 12 червня 1996 року за вих. № 18/06 та від 11.03.2001 року щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1.

На виконання вимог п. 136 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5 (втратила чинність 14.03.2004) в реєстрі для реєстрації заборон нотаріусом зареєстровано вказані повідомлення прокуратури м. Кременчука про накладання арешту на нерухоме майно та здійснено відповідні записи в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Положення), яким передбачено, що Єдиний реєстр для реєстрації заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, створена за допомогою автоматизованих комп'ютерних систем, яка складається із сукупності Базових реєстрів реєстраційних округів, об'єднаних на основі єдиних правил, стандартів та процедур обміну інформацією. Накладення заборони реєструвалося державними нотаріусами в Базовому реєстрі. У цьому ж реєстрі реєструвалися повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на нерухоме майно, а також повідомлення приватних нотаріусів, які посвідчили угоду, що буде підставою для накладення заборони відчуження майна.

Щодо суті спору. На підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 №86/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» Державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України доручено забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна до нової бази. Відповідно до чого, 16.02.2005 та 25.02.2005 працівниками Полтавської філії ДП «Інформаційний центр» здійснено перенесення інформації до оновленого реєстру, а саме: записи № 1685440 та № 1716702 про арешт квартири АДРЕСА_1 належній ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна затвердженого наказом міністерства юстиції України 09.06.1999 № 31/5 (втратило чинність 01.01.2013) підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна була заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, що подавалася судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

З постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2008 року вбачається, що при скасуванні арешту квартири АДРЕСА_1 судом вирішено питання лише щодо документально підтвердженого матеріалами кримінальної справи арешту, накладеного прокуратурою м. Кременчука від 11.03.2001 року за № 04/1-393-01.

17 жовтня 2008 року на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2008 року про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна № 1716702 оператором ОСОБА_5 здійснено реєстрацію вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна під № 1716702, про що свідчить витяг від 17 жовтня 2008 року № 21342721.

У знятті ж арешту (архівного запису), здійсненого на підставі довідки 18/96 від 12.06.1996 прокуратури м Кременчука постановою Крюківського районного суду м Кременчука від 05 січня 2005 року відмовлено, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутні відомості про накладення арешту на майно.

У грудні 2014 року позивач у зв'язку з необхідністю продати належну йому частку звернувся до нотаріуса, в оформленні договору купівлі-продажу йому відмовлено, оскільки містяться записи про арешт майна.

Відповідно до пункту 73 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок), під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядку), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії.

У разі, коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

Підпунктами 8, 9 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав. Так, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи. Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до п. 78 Порядку державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Відповідно до п. 2 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна затвердженого наказом міністерства юстиції України 09.06.1999 № 31/5 (втратило чинність 01.01.2013) підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна була заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, що подавалася судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). Зокрема, реєстратори Єдиного реєстру (державні нотаріальні контори, державне підприємство «Інформаційний центр» та його регіональні філії) приймають заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту) та уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна. Органи та посадові особи, зазначені в підпунктах 2.1.2-2.1.3 пункту 2.1 цього Положення, надсилають Реєстратору в день накладення (зняття) заборони (арешту) заяву встановленого цим Положенням зразка або постанову про арешт (звільнення з-під арешту) майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За відсутності передбачених Положенням підстав для відмови у проведенні реєстрації, реєстратор на підставі вказаних документів зобов'язаний внести відомості про накладення (зняття) заборони та арештів. Згідно п. 2.7. Положення реєстратор після реєстрації (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна протягом двох робочих днів надсилає про це витяг на адресу особи, яка подавала відповідну заяву чи постанову.

Починаючи з грудня 2012 року відбулися зміни в законодавстві, що регулює порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.9 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

В матеріалах справи наявна довідка старшого помічника прокурора м. Кременчука Трембач І.І. у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи про накладення арешту на майно Разом з тим, відповідачем не надано доказів повідомлення реєстратора про зняття арешту для внесення відповідно запису до Єдиного реєстру заборон. Суд, в порядку кримінального судочинства, також позбавлений можливості вирішити дане питання, оскільки до матеріалів кримінальної справи постанова слідчого, як того вимагав чинний на той час КПК України, не додана. В свою чергу, у позивача відсутня можливість самостійно звернутись для зняття арешту до органу державної реєстрації прав, оскільки такі дії відповідно до ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняються Укрдержреєстром на підставі заяви органів досудового слідства або суду.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, зокрема, є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили (пункт 75 Порядку).

Враховуючи зазначене, питання щодо вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 1685440 про арешт квартири № 113, що розташована по кварталу 274, буд. 4 в м. Кременчуці Полтавської області може бути вирішене лише в судовому порядку і належним відповідачем є прокуратура Полтавської області.

Оскільки прокуратура м Кременчука не є юридичною особою у задоволенні позову до вказаного відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.317-321 ЦК України, ст.ст. 14, 57 - 59, 60, 61, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, шляхом вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна № 1685440

В іншій частині відмовити

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: О.С.Предоляк