У Х В А Л А
4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Охрімчук Л.І., Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанії "Міст ТБ" та журналіста телеканалу "ZIK" ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації та відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

9 липня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини третьої статті 277 Цивільного кодексу України, частини четвертої статті 64 Закону України "Про телебачення та радіомовлення", статті 30 Закону України "Про інформацію".

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2012 року, 20 листопада 2013 року, 18 червня, 2 липня 2014 року, 25 березня, 10 червня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 9 липня 2014 року, про перегляд якої порушують питання заявники, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, установивши, що позовні вимоги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та є необґрунтованими, зокрема позивачами не надано доказів, що висловлювання, зазначені у позовних вимогах, є неправдивими чи недостовірними та такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачів, а тому є лише оціночними судженнями; крім того, останні не довели факту, що поширена про них інформація вмотивована цілеспрямованими діями на приниження їхньої честі, гідності та ділової репутації, а не з метою сформувати думку про позивачів - посадову особу та громадського діяча - та довести до відома громадськості інформацію, що становить громадський інтерес.

Разом із тим в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які надані заявниками для порівняння, містяться такі висновки:

в ухвалі від 10 червня 2015 року - про те, що поширена відносно позивача інформація викладена у формі фактичних тверджень, належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості зазначеної інформації відповідачами не було надано та судом не встановлено;

в ухвалі від 18 червня 2014 року - про те, що журналіст діяла добросовісно та здійснювала перевірку спірної інформації, нейтрально передала у репортажі зміст доводів фізичних осіб щодо причин тривалого не вирішення їх відселення з аварійного будинку та заперечень проти таких доводів позивача; журналістом використано не спростовану інформацію та допущено висловлювання оціночних суджень з приводу такої інформації, які не підлягають спростуванню;

в ухвалі від 20 листопада 2013 року касаційний суд указав на те, що суди попередніх інстанцій не перевірили, чи дійсно поширена інформація була недостовірною та не звернули увагу на те, що Законом України "Про телебачення і радіомовлення" передбачено, що телерадіоорганізація не несе відповідальності за поширення інформації лише у випадку, якщо інформація розповсюджувалася без попереднього запису, тобто у прямому ефірі;

в ухвалі від 21 листопада 2012 року касаційний суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не перевірили, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а саме належним чином не з'ясували, чи є викладена у статті інформація оціночними судженнями, думками, переконанням, критичною оцінкою певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати;

в ухвалі від 2 липня 2014 року касаційний суд указав на те, що суди попередніх інстанцій не з'ясували, чи розміщена спірна інформація на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, та не сприяли всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору;

в ухвалі від 25 березня 2015 року касаційний суд зазначив, що апеляційний суд не встановив, чим підтверджується достовірність поширеної відповідачами інформації, не встановив фактичні обставини справи, не дослідив докази, надані сторонами, та не надав цим доказам відповідної правової оцінки.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та за аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанії "Міст ТБ" та журналіста телеканалу "ZIK" ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації та відшкодування майнової шкоди за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема