УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Кагарлицької міської ради Київської області, третя особа - Комунальне підприємство Кагарлицької міської ради Київської області «Кагарлицький міський ринок», про визнання недійсними двох рішень сесії міської ради, за касаційною скаргою Кагарлицької міської ради Київської області на рішення Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 27 грудня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ним та Київською регіональною спілкою споживчої кооперації, відповідно до умов якої позивач став власником цілісного майнового комплексу Кагарлицького ринку, що розташований по АДРЕСА_1. Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України ОСОБА_6 як власник нерухомого майна має безумовне право на земельну ділянку, на якій розміщене його майно. Позивач 26 травня 2014 року звертався із заявою до відповідача про передачу йому в оренду земельної ділянки за вищевказаною адресою, яку так і не розглянуто. Разом з тим сесією Кагарлицької міської ради Київської області від 24 квітня 2014 року прийнято рішення «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок», яким надано Комунальному підприємству Кагарлицької міської ради Київської області «Кагарлицький міський ринок» дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки загальною площею до 1,85 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Крім того, 16 травня 2014 року прийнято рішення «Про розгляд клопотання директора КП Кагарлицький міський ринок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки загальною площею до 1,8315 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, Комунальному підприємству Кагарлицької міської ради Київської області «Кагарлицький міський ринок» та передано цю земельну ділянку в постійне користування вказаному підприємству. Однак передана земельна ділянка фактично знаходиться в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка була сформована до набрання чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр». Позивач просив визнати недійсними вказані рішення, так як порушено вимоги ст. 120 ЗК України.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним рішення XLIX сесії VI скликання Кагарлицької міської ради Київської області від 24 квітня 2014 року № 419-XLIX-VI «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок». Визнано недійсним рішення L сесії VI скликання Кагарлицької міської ради Київської області від 16 травня 2014 року № 419-XLIX-VI «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок».

У касаційній скарзі Кагарлицька міська рада Київської області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що рішення ХLІХ сесії VI скликання Кагарлицької міської ради Київської області від 24 квітня 2014 № 419-ХLІХ-VI «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок» та рішення L сесії VI скликання Кагарлицької міської ради Київської області від 16 травня 2014 № 419-ХLІХ-VI «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок» є незаконними, оскільки прийняті в порушення ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 141 ЗК України, ст. 377 ЦК України, статей 4, 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

Так, судами встановлено, що позивач став власником цілісного майнового комплексу Кагарлицького ринку, що розташований по АДРЕСА_1 та здійснив державну реєстрацію прав на нерухомість 14 березня 2013 року на підставі затвердженої судом мирової угоди від 27 грудня 2012 року, укладеної між ОСОБА_6 та Київською регіональною спілкою споживчої кооперації, за якою право власності на це майно було визнано постановою господарського суду Київської області від 21 березня 2011 року.

Кагарлицькою міською радою народних депутатів Кагарлицького району Київської області 25 квітня 1995 року Кагарлицькому колгоспному ринку було видано державний акт на право постійного користування землею площею 2,145 га для розміщення господарського двору Кагарлицького колгоспного ринку.

На час визнання судом мирової угоди вказана земельна ділянка, що знаходиться на території міста по АДРЕСА_1, перебувала у користуванні Кагарлицького РайСТ, що підтверджується рішенням сесії від 25 липня 2013 року про продовження терміну оренди земельної ділянки.

При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на обʼєкт нерухомості слід враховувати наступне.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

На підставі встановлених обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що спірна земельна ділянка з моменту отримання і реєстрації державного акта є об'єктом права власності, а оскільки позивач набув право власності на об'єкти нерухомості, які розміщені на цій земельній ділянці, до нього, як до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідна правова позиція з цього приводу викладена у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням сесії Кагарлицької міської ради Київської області від 24 квітня 2014 року «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок» надано Комунальному підприємству Кагарлицької міської ради Київської області «Кагарлицький міський ринок» дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки загальною площею до 1,85 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Рішенням сесії Кагарлицької міської ради Київської області від 16 травня 2014 року «Про розгляд клопотання директора КП «Кагарлицький міський ринок» прийняте рішення, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки загальною площею до 1,8315 га по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури Комунальному підприємству Кагарлицької міської ради Київської області «Кагарлицький міський ринок» та передано цю земельну ділянку в постійне користування вказаному комунальному підприємству.

Судом апеляційної інстанції на підставі наданих доказів встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 і по АДРЕСА_1 є однією і тією ж ділянкою (а.с.143-144).

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

За змістом ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними двох рішень сесії міської ради, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кагарлицької міської ради Київської області відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
Т.О. Писана