Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/42/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Березівський районний суд Одеської області

у складі судді Курти Л.С.

при секретарі Авдєєвій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Березівського району, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до прокуратури Березівського району Одеської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вона посилалась на те, що посадові особи прокуратури Березівського району Одеської області в порушення ст..214 КПК України не розглянули її заяву від 13 травня 2013 року про скоєння злочину, не зареєстрували її заяву в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від

28 серпня 2013 року скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб прокуратури Березівського району задоволена.

ОСОБА_1 стверджує, що неправомірною бездіяльністю посадових осіб прокуратури Березівського району їй заподіяна моральна шкода, компенсацію якої в сумі 10 000 гривень просила стягнути з Державної казначейської служби України .

Представник прокуратури Березівського району Одеської області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.

Представник Державної казначейської служби України участі у розгляді справи не приймав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши ОСОБА_1, представника прокуратури Березівського району Одеської області, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від

28 серпня 2013 року встановлено, що 13 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до прокуратури Березівського району з заявою про злочини, вчинені стажистом на посаді слідчого прокуратури ОСОБА_2 за ст..ст.364,367,396 КК України. 14 травня 2013 року вона отримала відповідь від прокурора району, що підстав для задоволення її заяви , внесення відомостей до ЄРДР і порушення кримінального провадження немає.

Вищевказаною ухвалою слідчого судді від 28 серпня 2013 року задоволена скарга ОСОБА_1 . на неправомірні дії та бездіяльність прокуратури Березівського району, які порушили вимоги ст..214 КПК України , не розглянули заяву протягом 24 годин та не зареєстрували її в ЄРДР.

Частиною 4 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається..

Після прийняття слідчим суддею ухвали від 28 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона була вимушена звертатися до суду з заявою про захист своїх прав, витрачати свій час для того, щоб посадові особи прокуратури виконали свої обов'язки, прийняли і розглянули її заяву, зареєстрували в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Згідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачені у частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання,попереднього( досудового ) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за заподіяну майнову та моральну шкоду , передбачені нормами ст.ст.1166,1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових)

обов'язків згідно зі ст..1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, близьких родичів.

Частиною другою пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року встановлено, що посадовими особами прокуратури Березівського району порушені норми закону, а саме ст..214 КПК України, тобто являються незаконними.

Враховуючи те, що ухвалою суду від 28 серпня 2013 року фактично встановлено протиправну бездіяльність прокуратури Березівського району, то позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю.

Згідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищевказаного та керуючись засадами розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500 гривень.

Посилання представника прокуратури на те, що постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Одеської області Клімовича Ф.С. від 22 листопада 2013 року кримінальне провадження на підставі ухвали Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року про внесення відомостей в ЄРДР стосовно стажиста на посаді слідчого прокуратури Березівського району ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст..ст.364,367,396 КК України закрите у зв'язку з відсутністю в діях особи складу вказаних злочинів не є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник відповідача не надав суду доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з вказаною постановою.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст..176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язання держави.

Згідно зі ст..48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Відповідно до п.8 ст.7 пп11,2 ст.23 Бюджетного Кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про державний бюджет України».

Отже , стягнення шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадяться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

При ухваленні рішення суд враховує практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а саме:ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2014 року по цивільній справі № 6-30376 св 13 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Березівського району Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди з касаційним скаргами ОСОБА_4, який діяв в інтересах Державної казначейської служби, заступника прокурора Одеської області , ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-21698 св14 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області та заступника прокурора Одеської області на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року.

Керуючись ст..ст.10,11,209,212,214 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Березівського району Одеської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів прокуратури Березівського району Одеської області, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі п'ятсот гривень.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ КУРТА Л.С.