Справа № 303/3911/15-ц
Провадження №2/303/2183/15
ряд. стат. звітн. 43
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого Котубей І.І.

при секретарі Панас М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в особі ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа Служба в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа Служба в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що восени 2006 року ОСОБА_10, як власник, надала дозвіл своїй онуці ОСОБА_6 та її сімї у складі чоловіка ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_7 вселитися у домоволодіння № 18 по вулиці Шевченка в селі Залужжя Мукачівського району на одну зиму, щоб останні встигли завершити будівництво власного будинку на вулиці Польовій в цьому ж селі. Навесні 2007 року на прохання ОСОБА_10 виселитися із вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 та її чоловік звільнити приміщення відмовилися та заявили, що виселятимуться тільки через суд. ОСОБА_10, будучи жінкою похилого віку, не мала ані часу, ані можливості звертатися до суду за захистом свого права з вимогою про виселення.

07.11.2013 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_4 спірне домоволодіння, що стверджується Договором дарування будинку, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 4062. В подальшому новий власник будинку ОСОБА_4 звернулася до відповідачів з вимогою про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, на що отримала грубу відмову, внаслідок чого була змушена звертатися до працівників правоохоронних органів.

ОСОБА_4 іншого майна не має, на теперішній час проживає у будинку свого колишнього чоловіка, тому хоче повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй будинком № 18 по вул. Шевченка в с.Залужжя Мукачівського району. Що стосується захисту прав неповнолітніх, то відповідачі, в тому числі їх неповнолітні діти, забезпечені іншим житлом, де родина Максим збудувала будинок.

В судове засідання позивач не зявилася, була належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задоволити. Також додатково пояснила, що позивач не має можливості проживати в даному будинку, на момент вселення відповідачів в дане домоволодіння ОСОБА_4 там не проживала. Після зміни власника, вважає, що відповідачі не набули права користування даним будинком.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується повідомлення про вручення їм поштового повідомлення, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що ОСОБА_6 народилася в даному будинку, вона є донькою Семак, яка є сестрою матері позивача. Позивач не проживає в даному дубинку з 1987 року, коштів на утримання будинку не вкладала. Щодо дітей, то останні не забезпечені іншим житлом, доказів про це позивачем не надано. Факт реєстрації матері не підтверджує факт користування житлом. ОСОБА_10 оформила право власності на будинок на позивача в 2013 році, і це вони оскаржили до суду.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та пояснив, що позивачем не доведено факт забезпечення іншим житлом дітей, а цим самим буде порушено права дітей.

Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 07 листопада 2013 року ОСОБА_10 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар домоволодіння № 18 по вул. Шевченка в с.Залужжя Мукачівського району, що стверджується копією Договору дарування, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 4062. Даний факт також підтверджений копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як вбачається із довідки № 231 від 08 червня 2015 року, виданої виконкомом Залужанської сільської ради Мукачівського району, за адресою с.Залужжя, вул. Шевченка, 18 Мукачівського району зареєстрована та проживає ОСОБА_10, а також проживають ОСОБА_6, неповнолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9 08.02.2011, які зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, який взагалі не перебуває на реєстраційному обліку місця проживання.

Згідно копії будинкової книги в будинку № 18 по вул. Шевченка в с.Залужжя Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрована тільки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 09.02.1998 року. Інших користувачів та зареєстрований осіб не зазначеною.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Загальна площа спірного житлового будинку № 18 по вул. Шевченка в с.Залужжя Мукачівського району становить 53,90 кв.м., житлова площа 36,10 кв.м. На сьогоднішній день в даному будинку проживає пятеро осіб, які не є членами сім'ї ОСОБА_4, та створюють їй перешкоди у користуванні (проживанні) та розпорядженні своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК України, виселення із найманого жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

ОСОБА_4 набула право власності на спірне домоволодіння на підставі договору дарування та після зміни власника відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо (ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61,64 ЖК України).

ОСОБА_4 є новим власником спірного домоволодіння, яка не надавала згоди на вселення у неї відповідачів, у договірних відносинах з власником (позивачем) відповідачі не перебувають, а тому підлягають виселенню з домоволодіння як тимчасові мешканці за ст. 98 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - статті 810, 814 ЦК).

Натомість частина 4 ст. 156 ЖК передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього самого власника, тобто при незмінності власника майна.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК, ст. 311 ЦК, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Саме такими позиціями керувався Верховний Суд України в ухвалах від 6 листопада 2002 р. та від 4 жовтня 2006 р., визнавши, що з припиненням права власності особи на житлове приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

Правові висновки щодо даних правовідносин також містяться в ухвалах Верховного суду України: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, в яких зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зімни власника.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 є законним власником будинку № 18 по вул. Шевченка в с.Залужжя Мукачівського району, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5, та їх діти не являються членами сімї власника житла, будь-яких інших правових підстав користуватися вказаним будинком немає, оскільки жодних угод між відповідачами та власником будинку не укладено, суд приходить до висновку, що будучи зареєстрованими в іншому будинку та проживаючи в будинку позивача, відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні власним житлом, а тому підлягають виселенню з вказаного будинку.

Що стосується захисту прав неповнолітніх в контексті Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», то згідно наданої копії довідки, відповідачі та їх діти забезпечені іншим житлом, за адресою їх реєстрації, де родина Максим збудувала будинок.

За таких обстави суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Із врахуванням викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст.10, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст.9, 64, 65, 98, 109, 156 ЖК України, ст. ст. 311,321,383, 386, 391,405 ЦК України, Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12, з домоволодіння № 18 по вул. Шевченка в с.Залужжя Мукачівського району Закарпатської області, що належить ОСОБА_4, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_12