У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, громадської організації «Водограй 42», товариства з обмеженою відповідальністю «Байкал», третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору укладеним та дійсним, про визнання права користування кімнатою, про визнання незаконним і скасування рішення адміністрації в частині визнання недійсним ордеру на житлову площу в гуртожитку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Байкал» (далі ТОВ «Байкал») та нею був укладеним та діяв договір оренди кімнати АДРЕСА_1; визнати укладеним між ГО «Водограй» та ОСОБА_5 договір оренди вказаної кімнати, визнати його дійсним; визнати за нею право користування зазначеною кімнатою; визнати незаконним і скасувати рішення комісії по розгляду звернень громадян, що надійшли до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області в частині надання кімнати АДРЕСА_1 ОСОБА_6, визнати недійсним ордер на житлову площу в гуртожитку, виданого ОСОБА_6

Позов мотивовано тим, що з вересня 2005 року по травень 2011 року включно позивач проживала у гуртожитку та сплачувала орендну плату, а наймодавці не заперечували проти такого проживання і приймали отримані кошти в рахунок оплати за найм житла. Можливості зареєструвати місце проживання у вказаному гуртожитку за час проживання позивачу не було надано, що пов"язано із постійною зміною власників гуртожитку. Позивач правомірно отримала у користування житлову площу у кімнаті АДРЕСА_1 у 2005 році. На підтвердження цього нею було надано копії квитанцій ТОВ "Байкал", ГО "Водограй 42" про оплату комунальних послуг, а також витяг з протоколу від 15 вересня 2005 року №7 засідання профкому Рівненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей №19" Рівненської міської ради. Вважає, що рішення про надання займаної нею кімнати ОСОБА_6 має бути визнане незаконним і скасоване, ордер №09 визнаний недійсним, оскільки, відповідачі не врахували, що у вказаній кімнаті АДРЕСА_1 фактично проживає позивач на законних підставах.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Позивач, не погоджуючись з даною ухвалою суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29 грудня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_5 на рішення суду першої інстанції була залишена без руху з наданням заявнику строку - протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків, а саме: подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення процесуального строку.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення місцевого суду з підстав, передбачених ч.ч.3,5 ст.297 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказані у заві причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду є неповажними. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_5, чи її представник 24 листопада 2014 року чи в інші дні зверталися до суду з заявами про отримання повного тексту оскаржуваного рішення.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, позивач посилалась на те, що вона та її представник не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення.

Разом з тим, апеляційний суд належним чином не перевірив зазначених посилань при визначенні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Не врахував, що матеріали справи не містять відомостей про присутність позивача, чи її представника при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення місцевого суду. Копія повного тексу рішення позивачу не направлялася.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Зокрема, апеляційний суд не звернув уваги на те, що, не отримавши повний текст судового рішення, особа, яка бажає оскаржити таке рішення, позбавлена можливості мотивувати апеляційну скаргу, як того вимагає ст. 295 ЦПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про неповажність причин пропуску позивачем процесуального строку та про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження на рішення суду першої інстанції, у зв'язку із чим постановлену ним ухвалу слід скасувати з підстав, передбачених ч. 1 ст. 342 ЦПК України, з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді О.В. Кафідова
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська