КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 520/17/15-ц
Провадження № 2/520/14/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
при секретарі Гарнаженко Н.С., Мельничуковській К.В., Зозулянському Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про стягнення заборгованості,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд стягнути з відповідачки грошові кошти у розмірі 26 000,00доларів США в національній валюті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення, а також витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування наданого позову позивач посилається на те, що 19 жовтня 2009року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-4705/2009 за позовом ОСОБА_3 до нього - ОСОБА_4 про визнання майна загальною спільною власністю та визнання права власності, яким позов ОСОБА_3 було задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова у м. Одесі.
Позивач зазначає, що 03.01.2012року ОСОБА_3, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа и Петрова, 53, кв.117, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, заволоділа його грошима у сумі 26 000, 00 доларів США.
Так, позивач вказує на те, що ОСОБА_3, достовірно знаючи про існування заочного Київського районного суду м. Одеси №2-4705/2009 за позовом ОСОБА_3 до нього - ОСОБА_4 про визнання майна загальною спільною власністю та визнання права власності, йому нічого не повідомила, зловживаючи його довірою, запропонувала йому передати грошові кошти у сумі 26 000,00 доларів США за 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова у м. Одесі.
У подальшому, як зазначає позивач, відповідачка, продовжуючи свій злочинний умисел, знаючи про наявність у неї зареєстрованого права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 і Петрова у м. Одесі, дійшла з ним угоди про передачу грошових коштів у сумі 26 000,00доларів США за ? частину вказаної квартири, які відповідачка отримала 03.01.2012року, про що написала розписку.
Однак, до теперішнього часу відповідачка свої зобовязання щодо переоформлення на імя позивача ? частини квартири АДРЕСА_2 і Петрова у м. Одесі, не виконала, грошові кошти у розмірі 26 000,00доларів США також не повернула, у звязку з чим, ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідним позовом.
У судовому засіданні 08.07.2015року позивач та його представник позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Відповідачка - ОСОБА_3 у судові засідання не зявилась, про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий курєр», а тому відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси за згодою позивача та його представника була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2009року, яке набрало законної сили 30 жовтня 2009року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання майна загальною спільною власністю та визнання права власності було задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 і Петрова у м. Одесі (а.с. 25).
Зазначене рішення суду було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.04.2010року (а.с. 25 на звороті).
Вказаним заочним рішенням суду було встановлено, що 06.07.1991року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб та відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу актовий запис №687 від 18.09.2008року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано.
Також зазначеним рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_3 і Петрова у м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.1996року.
03 листопада 2011року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 3 000,00доларів США в рахунок виплати квартири, що складає 26 000,00доларів США, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і ПетроваАДРЕСА_4. Залишкова вартість складає 23 000,00доларів США.
Даний факт підтверджується копією розписки від 03.11.2011року, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 41).
03.01.2012року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 повну вартість в рахунок виплати за квартиру №117, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок №53, в розмірі 26 000, 00доларів США у повному обсязі. Претензій житлового та матеріального характеру до ОСОБА_2 не має. Зобовязалась виписатися з квартири №117, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок №53, у строк до 30 березня 2012року. Погасити всю заборгованість по комунальним послугам в строк до 01 січня 2012року.
Даний факт підтверджується копією розписки від 03.01.2012року, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 40).
Оригінали вищезазначених розписок були оглянуті судом у судовому засіданні 08.07.2015року.
Однак до теперішнього часу відповідачка своє зобовязання щодо передачі позивачу у власність ? частини квартири №117, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок №53, не виконала, грошові кошти, які були надані їй в рахунок виплати за квартиру, також не повернула.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
Відповідно до положень ст.ст. 546, 570, 571 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися завдатком.
Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що так як договір купівлі-продажу ? частини квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, передані позивачем ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 26 000,00 доларів США відповідачці ОСОБА_3 є авансом.
Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та розписок, відповідачкою не було передано у власність позивача ? частину квартиру №117, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок №53, та не було повернуто грошових коштів, які відповідачка отримала від ОСОБА_2 як плату за частину квартири, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 26 000,00доларів США в національній валюті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення, що складає 564 200,00грн. (курс НБУ станом на 08.07.2015року 2 170,04грн. за 100 доларів США), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 246,55грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача - ОСОБА_2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 407,45грн. підлягають стягненню з відповідачки до державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (17.01.1969року народження, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і Петрова, 53, кв. 117) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і Петрова, 53, кв. 117) грошові кошти, які були передані за розпискою від 03.11.2011року та за розпискою від 03.01.2012року у розмірі 564 200 (пятсот шістдесят чотири тисячі двісті) грн. 00 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 246 (три тисячі двісті сорок шість) грн. 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 (17.01.1969року народження, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і Петрова, 53, кв. 117) в дохід держави судовий збір у розмірі 407 (чотириста сім) грн. 45 коп.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя Петренко В. С.