Справа № 510/84/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А И Н Ы

10.04.2015 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючої судді - Бешлієвої Т.А.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_2 у попереднє судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_2», справу просила розглянути без її участі.

Позивач ОСОБА_1 у попереднє судове засідання також не з'явився, позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі у зв`язку з службовою зайнятістю.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Судом в ході судового розгляду були досліджені наступні докази:

- свідоцтво про одруження, серії НОМЕР_1, згідно якого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.08.1997 року був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського району Одеської області, актовий запис № 81, після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині були присвоєні прізвища «ОСОБА_2;

- копія паспорту на ім`я позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_2, виданого 1996 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з відповідачем ОСОБА_2;

- копія паспорту на ім`я відповідача ОСОБА_2, серії НОМЕР_3, виданого 29.04.1998 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, з поміткою про реєстрацію шлюбу з позивачем ОСОБА_1;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_4 від 10.07.1998 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_5 від 28.01.2014 року, в якому батьками дитини вказані позивач та відповідач;

- квитанція про сплату судового збору.

Також в ході розгляду справи судом було встановлено наступні обставини: позивач ОСОБА_1 звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 09.08.1997 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського району Одеської області, актовий запис № 81, мотивуючи заявлені вимоги тим, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, сумісне життя не склалося. На протязі останніх років сімейне життя та стосунки між подружжям погіршилися. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї, зазначено в позові також те, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю.

За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати подібні сімейні відносини немає, примирення з дружиною він вважає неможливим, вказує в позовній заяві, що протягом останнього року вони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем. Спірних питань щодо спільно нажитого майна у сторін немає, відсутні також спірні питання про місце мешкання дітей.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В силу ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність укладеного шлюбу це одна з його засад.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, причини розірвання шлюбу наведені позивачем обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило інтересам позивача. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також інтереси їх двох сумісних дітей. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявлена вимога відповідача про залишення їй шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за відповідачем після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як вбачається із позову, сторони дійшли згоди про місце проживання дітей після розірвання шлюбу, тому на момент розгляду справи спорів щодо їх проживання у сторін немає.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60,130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст.24, 51, 56, 105, 110-112, 113, 114, 115, 160, 161 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.08.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського району Одеської області, актовий запис № 81, які мають одну неповнолітню дитину та одну малолітню дитину - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Бешлієва