У х в а л а

8 червня 2015 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Золочівського нотаріального округу, Реєстраційна служба Золочівського РУЮ, про визнання рішення сільської ради незаконним, визнання державного акта про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст. 354, 357, 358 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України до Верховного Суду України подається заява про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, однак заявник подав касаційну скаргу на ухвалу суду касаційної інстанції.

Окрім подання заяви з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України (невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права), заявник підставою подання заяви також зазначає неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України Верховний Суд України вирішує питання про наявність чи відсутність неоднакового застосування норм матеріального права виключно судом (судами) касаційної інстанції.

Як на приклад подання заяви з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, заявник на третій сторінці заяви посилається на постанову Верховного Суду України від 23 жовтня 2013 року у справі № 6-93цс13, яка не може бути прикладом подання заяви з встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстави, оскільки така постанова не є судовим рішенням суду касаційної інстанції, яка прийнята в касаційному порядку (Глава 2 Розділу V ЦПК України). Зазначена постанова прийнята в порядку перегляду судових рішень (Глава 3 Розділу V ЦПК України).

У зв'язку з цим, заявнику відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 357 ЦПК України слід уточнити обґрунтування заяви щодо подання чи не подання заяви з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, і у разі подання заяви з такої підстави відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України надати для прикладу копію (копії) різного за змістом судового рішення суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст.ст. 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог ст.ст. 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись ст.ст. 354, 357, 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень залишити без руху та надати заявнику строк до 13 липня 2015 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема