Провадження по справі № 2/752/1885/15
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарях Герега О.Ю., Янковенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про визнання недійсним правочину в частині третейського застереження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом про визнання недійсним правочину в частині третейського застереження.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.07.2008 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», який в подальшому був переіменований в ПАТ «УКРСОЦБАНК», був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 382/410/08-А, відповідно до якого відповідач надає позивачу кредит на придбання автомобіля TOYOTA, модель Land Cruiser 120, 2008 року випуску бежевого кольору за договором купівлі-продажу автомобіля №ВДзА-0010/179 від 12.06.2008 року, укладеним із ТОВ «ВІДІ Автострада» .

В жовтні 2014року відповідач звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою про стягнення заборгованості з позивача за договором кредиту.

Ухвалою третейського суду від 13.11.2014 року порушено провадження у справі, і справу призначено до розгляду на 10.12.2014 року.

До договору кредиту було включено п.6.2, який містить третейське застереження.

Вважає, що положення п.6.2 до кредитного договору не відповідають вимогам закону та підлягають визнанню судом недійсними, так як передумовою укладення будь-якої третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду відповідно до ст.2 ч.1 Закону України «Про третейські суди» є наявність спору, який вже існував на час укладення такої угоди.

Разом з тим, між сторонами не існувало ніякого спору на час, коли вони уклали угоду про передачу спору на вирішення третейського суду у формі третейського застереження при укладенні договору кредиту.

Відповідно до ст.203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вважає, що умова договору, викладена в п.6.2 кредитного договору щодо третейського розгляду спорів, суперечить положенням ст.2 ч.1 Закону України «Про третейські суди», а відтак п.6.2 договору підлягає визнанню судом недійсним.

Крім того, згідно Положення «Про постійно діючий Третейський суд при асоціації українських банків» Асоціація українських банків є засновником Третейського суду. До складу Ради Асоціації згідно її Статуту входять посадові особи ПАТ «Укрсоцбанк». Вважає, що Третейський суд при Асоціації українських банків є фактично структурним підрозділом Асоціації, діяльність якої відповідно до статутних документів спрямована на захист прав банків.

Також вважає, що укладений договір кредиту є договором приєднання в розумінні ст.634 ч.1 ЦК України, так як він є типовим договором відповідача про надання споживчих кредитів, а позивач, як друга сторона за договором, не могла запропонувати свої умови договору.

Таким чином, при укладанні договору кредиту відповідач фактично зобов'язав позивача додатково укласти інший правочин, а саме третейську угоду, якою встановив обов'язок позивача погодитись розглядати спори між сторонами договору у визначеному відповідачем Третейському суді при Асоціації українських банків.

Відповідно до ст.11 ч.5 п.2 Закону України «Про захист прав споживачів» такі умови є, на її думку, несправедливими, а положення договору, до якого включено несправедливі умови, мають бути визнані недійсними, як передбачає ст.18 ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів».

Просить визнати п.6.2 договору кредиту недійсним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовільнити.

Представник відповідача з позовом не згідна. Вважає, що підстав для визнання третейського застереження недійсним немає. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2008 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», який в подальшому був переіменований в ПАТ «УКРСОЦБАНК», був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 382/410/08-А, відповідно до якого відповідач надає позивачу кредит на придбання автомобіля TOYOTA, модель Land Cruiser 120, 2008 року випуску бежевого кольору за договором купівлі-продажу автомобіля №ВДзА-0010/179 від 27.06.2008 року, укладеним із ТОВ «ВІДІ Автострада» .

Ухвалою судді Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.11.2014 року порушено провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і справу призначено до розгляду на 10.12.2014 року.

Відповідно до п.6.1 договору кредиту всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв'язку з укладанням та виконанням положень цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м.Київ, вул. М. Раскової,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала, що при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля продавець рекомендував звернутися до ПАТ «Укрсоцбанк» за оформленням кредиту.

При оформленні кредитного договору його умови з нею не обговорювались. В усній формі вона пропонувала внести деякі зміни до договору, зокрема, щодо поручителя та з приводу розгляду спорів у третейському суді, однак представник банку відповів, що це типовий договір, і що він може бути укладений лише за таких умов. Вона погодилась на укладення договору, так як у відповідача була найнижча відсоткова ставка по кредитам.

Свідок ОСОБА_5 показав, що 25.09.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір на купівлю автомобіля.

Умови договору кредиту при його укладанні ніяким чином не обговорювались. Йому був наданий договір, до якого не можна було вносити зміни. Зокрема, згідно договору він мав оформити договір страхування транспортного засобу в страховій компанії, узгодженій з банком. Однак він погодився на такі умови, так як у відповідача була найменша відсоткова ставка серед інших банків.

Ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ст.215ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Згідно ст. 17 ч.1 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.12 ч.1 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Згідно ст.12 ч.4 Закону України «Про третейські суди» третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року сторони уклали кредитний договір, в якому міститься третейське застереження щодо розгляду спорів третейським судом.

Позивач була ознайомлена з умовами договору і підписала його. Жодних доказів того, що позивач зверталась до відповідача з пропозицією про внесення змін до умов договору або щодо роз'яснення конкретних положень договору, представником позивача не надано.

Таким чином, доводи представника позивача щодо несправедливості умов кредитного договору в частині третейського застереженняє необґрунтованими.

Посилання представника позивача на відсутність спору, як обов'язкової передумови укладення третейської угоди, суд вважає безпідставними, так як суть третейського застереження полягає у можливості вирішення третейським судом спору, який може виникнути між сторонами договору в майбутньому.

Не заслуговують на увагу і доводи представника позивача щодо порушення прав позивача у випадку розгляду справи третейським судом, оскільки угода про передачу справи на розгляд третейського суду є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, гарантованих Конституцією України.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недійсним п.6.2 кредитного договору, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Враховуючи наведене, та, керуючись ст.ст.12,17 Закону України «Про третейські суди», ст.ст.627-629 ЦК України, ст.ст. 15,17 ч.1,30,60,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про визнання недійсним правочину в частині третейського застереження - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: