Справа № 452/555/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/3387/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Штефаніци Ю.Г., Гірник Т.А.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника ПАТ «УкрСиббанк» - Репака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області Сташківа І.П.,-

встановила:

20 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області Сташківа І.П. від 16 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-247, виданого 15 квітня 2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту 23949 грн. 03 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказаний виконавчий лист про стягнення з нього заборгованості вже перебував на виконанні названого відділу ДВС і був повернутий стягувачу за його заявою, а тому державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, зазначав, що державним виконавцем не було враховано тієї обставини, що постановою державного виконавця від 04 серпня 2014 року за результатами розгляду заяви стягувача про звернення до виконання того ж самого виконавчого листа було відмовлено у відкритті виконавчого провадження і така постанова визнана законною ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2015 року скаргу ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області Сташківа І.П. від 16 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-247, виданого 15 квітня 2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту 23949 грн. 03 коп.

Ухвалу суду оскаржив стягувач у виконавчому провадженні - ПАТ «УкрСиббанк», просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуваною ухвалою порушуються його права як стягувача у виконавчому провадженні, боржником в якому є ОСОБА_3 Апелянт зазначає, що суд в порушення норм процесуального закону не залучив до участі у даній справі стягувача і при вирішенні даного питання не врахував норми частини п»ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка дозволяє стягувачеві повторно подати виконавчий лист до виконання, якщо його раніше було повернуто, в тому числі, і за заявою стягувача. На думку апелянта, суд при вирішенні скарги по суті повинен був врахувати також роз»яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у п.22 постанови від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах». Крім того, на підтвердження своєї правової позиції апелянт надав апеляційному суду ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, якою скасовано названі вище ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року та апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року.

В судове засідання ОСОБА_3 та представник ВДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.63, 64), причини неявки ОСОБА_3, наведені у клопотанні про відкладення розгляду справи (а.с.66), визнані колегією суддів неповажними, оскільки неможливість прибуття в судове засідання у зв»язку з хворобою не підтверджено належними доказами про його стан здоров»я на момент подання такого клопотання до суду (до клопотання долучено лише виписку із медичної карти амбулаторного хворого про перебування ОСОБА_3 на амбулаторному лікуванні з 23 по 30 липня 2013 року у зв»язку з перенесеною у 2012 році операцією(а.с.67), клопотань від інших учасників судового розгляду не надходило, а тому відповідно до вимог ст.305 ЦПК України, а також вимог спеціальної норми ст.386 цього Кодексу, якою встановлено скорочені строки розгляду даної категорії справ, розгляд справи апеляційним судом проведено у відсутності осіб, які не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваною постановою головного державного виконавця ВДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області Сташківа І.П. від 16 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження за заявою стягувача від 16 лютого 2015 року про примусове виконання виконавчого листа №2-247, виданого 15 квітня 2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту у сумі 23949 грн. 03 коп. (а.с.4).

Також встановлено, що перед цим зверненням до названого відділу ДВС стягувач вже звертався 04 серпня 2014 року із такою ж заявою про примусове виконання вказаного вище виконавчого листа, однак, постановою державного виконавця від 04 серпня 2014 року йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 27 лютого 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу за його заявою від 26 лютого 2015 року (а.с.5).

Стягувач оскаржував до суду вказану постанову державного виконавця від 04 серпня 2014 року, просив визнати її незаконною та скасувати, однак, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року, йому було відмовлено у задоволенні такої скарги (а.с.6, 7-9).

У відповідності до пункту першого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Частиною п»ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред»явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

У відповідності до пункту другого частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист суду може бути пред»явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом першим частини першої статті 23 цього Закону визначено, що строки пред»явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред»явленням виконавчого документа до виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.22) роз»яснив, що, «ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п»ятої статті 47 у взаємозв»язку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутись до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків».

Суд першої інстанції наведених вище норми частини п»ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та роз»яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні даної скарги не врахував, а тому дійшов до неправильного висновку про наявність правових підстав для визнання оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16 лютого 2015 року незаконною, що є, відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду з постановленням апеляційним судом нової ухвали по суті скарги.

Таким чином, враховуючи вимоги частини п»ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка закріпила право стягувача повторно пред»явити виконавчий документ до виконання, якщо такий було первинно повернуто йому за його письмовою заявою, й те, що заяву про примусове виконання виконавчого листа стягувач подав до названого відділу ДВС у строки, визначені статтею 22 цього Закону, колегія суддів вважає, що в державного виконавця були всі визначені законом підстави для відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача від 16 лютого 2015 року, а тому скарга боржника ОСОБА_3 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року (а.с.77-80) скасовано ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року та апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року, на які суд першої інстанції посилався в обґрунтування своїх висновків, а ОСОБА_3, - в обгрунтування доводів своєї скарги.

Вимога апелянта про компенсацію йому за рахунок ОСОБА_3 понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп. не підлягає задоволенню, оскільки Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору особою, яка подає скаргу в порядку ст.383 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.2, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2015 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Штефаніца Ю.Г.

Гірник Т.А.