Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Луспеника Д.Д., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання житлового будинку об'єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що в період часу з 2002 року до 29 травня 2004 року він проживав з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 19 березня 2004 року ними було придбано житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, який в силу ст. 74 СК України є об'єктом спільної сумісної власності. Оскільки відповідач заперечує його право на 1/2 частину вказаного нерухомого майна, позивач просив суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2002 року по 29 травня 2004 року, визнати житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину зазначеного будинку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01 січня 2004 року до 29 травня 2004 року.

Визнано житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В порядку поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 червня 2015 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення у справі, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що сторони з 01 січня 2004 року до дня укладення шлюбу - 29 травня 2004 року, перебували в усталених відносинах, які притаманні подружжю, а спірний житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 придбаний ними в період спільного проживання, відтак є об'єктом спільної сумісної власності.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко