АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах позивача за довіреністю, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість висновків суду, не урахування тієї обставини, що відповідачка борг не повернула навіть після рішення суду від 07.12.2012 року про його стягнення, а курс доллара США значно зріс й позивач несе значні збитки у вигляді упущеної вигоди та втрачає доходи, які могли би бути ним отриманні про своєчасному поверненні боргу.

В суді апеляційної інстанції представники позивача за довіреністю - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав, наведених в ній.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. Зважаючи на положення ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 23.11.2011 року між сторонам був укладений договір позики відповідно до якого ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 у борг 215 697. 60 грн., що було еквівалентно 27 000 дол. США згідно з офіціним курсом НБУ на час підписання договору.

Договір позики укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріально.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 27 000 дол. США, що еквівалентно 215 811 грн. станом на 07.12.2012 року, 3% річних у сумі 637, 37 дол. США, що еквівалентно 5 094 грн. 49 коп. та судовий збір у сумі 2 209 грн.

Зазначене рішення набрало законної сили, звернуто до виконання, але не виконано й до тепер.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував ч. 2 ст. 22 ЦК України та посилався на те, що внаслідок невиконання рішення суду про стягнення з відповідачки на його користь суми позики він зазнав збитки у формі упущеної вигоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що зміну курсу долара США за час невиконання судового рішення не можна розцінювати як спричинення шкоди позивачу та упущену ним вигоду, тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки різниці у курсі долара як упущеної вигоди.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується і вважає їх правильними, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, поданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказах, яким надана належна правова оцінка.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту порушених прав, а в силу положень статей 10 і 60 ЦПК України він зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таких обставин судом не встановлено, а позивачем не доведено, тому суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, однак з таких правових підстав позов не заявлявся та не обґрунтовувався й можливість звернення з таким позовом у позивача не втрачена.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 від імені та в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/3095/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 10381 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.