№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7954/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Долголікова Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Креді АгрікольБанк», в якому просила суд зобов'язати відповідача видати позивачу відповідно до договору від 18 березня 2015 року № 12184/2390998 одноразовою операцією через касу, готівкою у валюті рахунку суму коштів у розмірі 3100181 дол. США з поточного рахунку № НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18 березня 2015 року між нею та банком укладено договір про надання банківських послуг № 12184/2390998, відповідно до умов якого, банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов'язується належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані банківські послуги. На виконання зазначеного договору позивачу відповідачем було відкрито рахунок № НОМЕР_1, валюта рахунку - долари США.

30 березня 2014 року вона звернулася до банку з письмовою заявою про зняття готівкових коштів з її рахунку, проте відповідачем їй було відмовлено. В подальшому, повторно звернулась до відповідача з заявою про отримання коштів, проте її повторна заява була проігнорована відповідачем. Вважає, що відмова відповідача є незаконною, просила суд зобов'язати відповідача видати їй відповідно до договору від 18 березня 2015 року № 12184/2390998 одноразовою операцією через касу, готівкою у валюті рахунку, суму коштів у розмірі 3100181 дол. США з поточного рахунку №8116.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_6.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Креді АгрікольБанк» видати ОСОБА_6, відповідно до договору про надання банківських послуг № 12184/2390998 від 18 березня 2015 року одноразовою операцією через касу, готівкою у валюті рахунку суму коштів у розмірі 3100181,0 /три мільйони сто тисяч сто вісімдесят один/ долар США з поточного рахунку № НОМЕР_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача виконувати зобов'язання перед ОСОБА_6 в межах лімітів встановлених Постановою Правління Національного банку України « Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України № 160 від 3 березня 2015 року до моменту припинення, скасування чи закінчення строку дії обмежувальної норми.

Зазначив, що рішення є необґрунтованим, таким що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 526, 1066, 1068, 629, 529 ЦК України, банк зобов'язаний виплатити володільцю рахунку грошові кошти на умовах та в порядку, встановлених договором, а посилання відповідача на Постанову Правління НБУ від 3 березня 2015 року за № 160, якою передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000,0 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, є безпідставним.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що 18 березня 2015 року між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» укладено договір про надання банківських послуг № 12184/2390998.

На підставі договору банком було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1, станом на 14 квітня 2015 року на якому обліковується належна ОСОБА_6 сума коштів у розмірі 3 100 181 долар США.

30 березня, 14 квітня 2015 року позивач зверталася до відповідача з письмовими заявами про отримання грошових коштів готівкою зі свого поточного рахунку №8116.

1 квітня 2015 року банком було повідомлено позивачку, листом №12404/1364, що враховуючи обмеження щодо видачі готівкових коштів з поточних, карткових та вкладних (депозитних) рахунків клієнтів - фізичних осіб у межах до 15000,0 грн. на добу, відповідач не в змозі виконати заяву позивачки про видачу готівкових коштів, при цьому відповідач посилався на Постанову Правління ІІБУ від 3 березня 2015 року.

Відповідно до Постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України» від 3 березня 2015 року № 160, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000,0 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним: курсом НБУ.

Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як у межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У відповідності з ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1,6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Враховуючи зазначені вище норми права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те що Постанова Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03 березня 2015р. № 160 є підзаконним нормативно-правовим актом, що приймається на виконання положень законів, тобто вона не повинна їм суперечити, оскільки Закони мають більшу юридичну силу, а зазначена вище Постанова Правління НБУ суперечить ст. 41 Конституції України, нормам ЦК України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі Постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

За змістом ст. ст. 526, 1066, 1068, 629, 529 ЦК України, зобов'язання банку полягає у виплаті володільцю рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання сторони відповідача на Постанову Правління НБУ від 3 березня 2015 року за № 160, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин НБУ з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Згідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Належних та допустимих доказів на підтвердження щодо обмеження видачі належних позивачці коштів за рішенням суду або зупинення в порядку, визначеному ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом,у встановленому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку, представник відповідача суду не надав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, які зроблені судом на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: