Справа №463/2773/15-ц
Провадження №2/463/1380/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова про визнання права на користування житлом, зобов'язання до вчинення дій, суд,-

встановив:

позивач звернувся із позовом в суд до відповідача про визнання права на постійне користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язання відповідача внести до виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання зі всіма необхідними документами про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2013р. на підставі наказу директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.02.2013р. №44 йому для проживання сім'єю в кількості трьох осіб була надана двокімнатна службова квартира АДРЕСА_1. На даний час його звільнено із військової служби наказом Міністра оборони України від 09.12.2014 року №788, однак службове житло за ним залишено для постійного проживання.

Оскільки статус службової квартири значно звужує його житлові права, він звернувся до відповідача про подачу ним відповідних документів до виконавчого комітету Львівської міської ради про виключення квартири з числа службових. Однак отриману відмову відповідача вважає неправомірною, оскільки службова квартира йому була надана у встановленому законом порядку для постійного проживання його та членів його сім'ї в кількості трьох чоловік, стаж його військової служби складає більше 30-и років, а отже він не може бути виселений із квартири без надання іншого житла. Більш того, рішенням суду від 01.12.2014 року відповідачу відмовлено у позові про його виселення із спірної службової квартири. А тому, з врахуванням цих обставин, а також того, що іншим житлом він не забезпечений, в даній квартирі він має право постійного проживання і потреба у використанні вказаної квартири як службової відпала, а без прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом Львівської міської ради він не вправі повноцінно реалізовувати свої житлові права, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що спірна квартира є службовим житлом і надавалася позивачу для проживання його та членів його сім'ї на період проходження ним військової служби. Сам факт звільнення з проходження військової служби у Збройних Силах України не дає підстав для виключення квартири із числа службових, до того ж потреба у використанні спірної квартири в якості службового житла не відпала. А тому просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд позов задовольняє з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 разом з членами сім'ї - дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 вселився у службове житло - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордеру на службове жиле приміщення від 28.02.2013 року НОМЕР_2 (а.с.7). Підставою видачі ордеру департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради став наказ директора департаменту житлового господарства та інфраструктури від 12.02.2013 року №44.

Із довідки ЛКП №500 від 03.12.2014 року №1976 (а.с.10) вбачається, що позивач разом із членами своєї сім'ї зареєстрував місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 29.03.2013 року.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні позивач звільнений з військової служби на підставі наказу наказом Міністра оборони України від 09.12.2014 року №788 у запас за п. «б» (за станом здоров'я), а наказом командувача сухопутних військ Збройних сил України від 24.12.2014 року №248 (а.с.6) виключено із списків особового складу, всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік до Личаківсько-Шевченківсько-Залізничного ОРВК з 24.12.2014 року. При цьому вказано, що позивач забезпечений постійним житлом за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається із змісту вказаного наказу командувача сухопутних військ Збройних сил України від 24.12.2014 року №248, а також довідки про проходження служби (а.с.9), стаж безперервної вислуги ОСОБА_4 в Збройних Силах України складає 31 рік 04 місяці 19 днів.

Відповідно до положень ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або у будинках житлово-будівельних кооперативів. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з вимогами ст.125 цього Кодексу сім'я позивача не може бути виселена з службової квартири без надання іншого жилого приміщення, оскільки вислуга позивача ОСОБА_4 під час проходження військової служби становить більше 10 років.

Більш того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.12.2014 року (а.с.8) Квартирно-експлуатаційному відділу міста Львова відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_4 та членів його сім'ї про виселення їх без надання іншого жилого приміщення із спірної квартири.

У відповідності до положень ч.8 ст.11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров'я, віком, у зв'язку із скороченням штатів, а також звільнені з військової служби особи, які стали інвалідами I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду.

За таких обставин, оскільки позивач на законних підставах отримав у користування квартиру АДРЕСА_1, як службове житло, яке є його єдиним постійним місцем проживання і на даний час він звільнений у запас та має вислугу військової служби більше 20 років, тому він має право на безоплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке він займає у будинках державного житлового фонду. При цьому названий закон не забороняє передавати у власність позивачу службове житло, оскільки він не може бути виселений із нього в силу вимог ст. 114, 126 ЖК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач без законних підстав відмовляється внести до виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання зі всіма необхідними документами про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових з метою подальшої передачі її у власність позивачу у відповідності до положень ч.8 ст.11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Одночасно враховуючи ту обставину, що у відповідності до ст. 118 ЖК України рішення з приводу визначення статусу службових жилих приміщень приймається виконавчими комітетами відповідної ради, суд вважає, що слід зобов'язати відповідача звернутися із відповідним клопотанням до виконавчого комітету Львівської міської ради. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право на постійне проживання в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова внести до виконавчого комітету Львівської міської ради клопотання зі всіма необхідними документами про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, , на користь ОСОБА_4, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.