Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/860/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К.М.
Доповідач Гайсюк О. В.
УХВАЛА

Іменем України

02.04.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гайсюка О.В.

суддів: Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

при секретарі: Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Селянського фермерського об'єднання «Володимирівське», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та збитків, завданих невиконанням зобов'язань.

Позивач зазначив, що згідно договору не відновлювальної кредитної лінії № 828 від 27.11.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 Банк зобов'язався надати за умовами цього договору кредит у розмірі 240 000 гривень, а позичальник ОСОБА_6 повернути у строки передбачені цим договором кредит та відсотки в порядку визначеному договором.

27.11.2006 р. між цим СФО «Володимирівське», ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 828 за яким поручитель СФО «Володимирівське» зобов'язалося перед Банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього.

07.11.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та СФО «Володимирівське» укладено договір застави майна. За цим договором СФО як майновий поручитель з метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором передав у заставу трактор МТЗ-82.1 вартістю 177 293, 23 грн..

ОСОБА_6, який був директором СФО «Володимирівське» 26.09.2009 року помер, після його смерті спадкоємцями є його дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_7, яка є його (позивача) дружиною.

01.10.2009 року його було обрано головою ліквідаційної комісії СФО «Володимирівське», а 16.11.2009 р. його обрано директором цього СФО.

У шестимісячний період для спадкування, коли не було визначено спадкоємців, виникла загроза майновим інтересам, як потенційних спадкоємців, серед яких була його дружина, так і майнового поручителя СФО «Володимирівське», адже наслідком несплати коштів за кредитом могло бути звернення стягнення на заставне майно. Тому він вимушений був виконати обов'язок без згоди боржника, який помер, враховуючи потребу захисту інтересів СФО.

У період з 29.10.2009 р. по 25.05.2010 р. він сплатив по рахунку № НОМЕР_2, який належав ОСОБА_6 кредит за ОСОБА_6 у сумі 122500 грн., а з 31.05.2010 р. по 02.11.2011 р. 77500 грн. за рахунком № НОМЕР_1.

Усього ним сплачено200 000 грн. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 спадщину успадкували ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

03.02.2014 р. він на адресу ОСОБА_3, ОСОБА_4 направив письмові вимоги про сплату боргу, які вони отримали 06.02.2014 р..

Посилаючись на це та на ст. 1212 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 та СФО «Володимирівське» на свою користь солідарно борг 66666, 66 грн., 723, 29 грн. ? 3 % річних від простроченої суми, 6386, 67 грн. інфляційних збитків, а також стягнути з ОСОБА_4 та СФО «Володимирівське» солідарно на свою користь 66666, 66 грн. боргу, 712, 33 ? 3 % річних та 6386, 67 грн. інфляційних збитків.

Рішенням Новгородківського районного суду від 28.01.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку позивача судом неправильно визначені правовідносини, які виникли між сторонами, а тому і не застосовано ст.1212 ЦК, яка на думку позивача підлягала застосуванню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з доводами скарги не погодився.

Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Третя особа: ПАТ «Державний ощадний банк України» в письмовій заяві просить розглядати справу без присутності представника Банку. У цій заяві від 31.03.2015 р. Банк зазначив, що у жовтні 2009 року банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_6. Станом на 03.11.2011 р. заборгованість за кредитним договором була погашена. Переписка з ймовірними спадкоємцями у справі не залишалася, оскільки цей кредит не є проблемним.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії за яким Банк зобов'язався надати, а ОСОБА_6 отримати кредит на споживчі цілі у сумі 240 000 грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 26.11.2009 року зі сплатою відсотків ? 20 % річних (а.с.7-9).

27.11.2006 року між СФО «Володимирівське», Банком, ОСОБА_6 укладено договір поруки за яким СФО «Володимирівське» зобов'язалося перед Банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором від 27.11.2006 року (а.с.10-11).

27.11.2006 року між СФО «Володимирівське» і Банком укладено договір застави за яким з метою забезпечення належного забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором СФО передало в заставу два трактори марки МТЗ та обладнання для виробництва крупи гречки (а.с.12-13).

26 вересня 2009 року ОСОБА_6 помер.

Спадкоємцями після його смерті є дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_7, які успадкували майно померлого на загальну суму 179613 грн., що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с.19-20).

З копії протоколу № 2 Загальних зборів селянського (фермерського) об'єднання «Володимирівське» від 16.11.2009 р. вбачається, що засновниками СФО, які володіють 100 % голосів є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і вони обрали директором СФО ОСОБА_2 (а.с.18). Сторони не заперечують, що цей протокол є предметом оскарження у судовому порядку в іншій справі.

Згідно ксерокопії банківської виписки по рахунку ОСОБА_6 плата за кредит за ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_6, вносилася позивачем ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Відповідно до ч.3 ст.528 ЦК, на яку посилався позивач у позовній заяві, інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положенням статей 512-519 цього Кодексу.

Суд дійшов правильного висновку про те, що до позивача не перейшли права кредитора у зобов'язанні, адже він не мав права на майно боржника за кредитним договором (право оренди, право застави тощо) і право на майно поручителя, тобто на майно СФО, яке було передане у заставу.

Позивач не зазначає і інші особи, які беруть участь у справі, не підтверджують того, що ОСОБА_2 сплачував Банку кредитні кошти за померлого ОСОБА_6 за згодою спадкоємців померлого чи за згодою СФО, як майнового поручителя.

За життя ОСОБА_6 також не покладав на позивача обов'язок сплатити борг за кредитом (ч.1 ст.528 ЦК)

Відповідно до ст.1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався, або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину у цей шестимісячний строк позбавляються права вимоги.

Як вже зазначалося, Банк дізнався про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 у жовтні 2009 року, але Банк так і не заявив вимог до спадкоємців ОСОБА_6 протягом шести місяців, а тому втратив право вимагати від спадкоємців повернення боргу за кредитним договором, який виник на день смерті ОСОБА_6. Позивач розрахунку боргу, який існував на день смерті ОСОБА_6 не надав.

Сплата ОСОБА_2, як фізичною особою, на користь Банку платежів в рахунок боргу позичальника ОСОБА_6 не означає, що СФО «Володимирівське» визнало цей борг, адже від імені СФО «Володимирівське» ніяких платежів не було. У той же час у справі відсутні будь-які докази про те, що Банк заявляв будь-які вимоги до СФО.

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК зобов'язання припиняється смертю боржника, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК застава припиняється у разі припинення зобов'язання забезпеченого заставою.

Отже, суд дійшов правильного висновку про відсутність в усіх відповідачів (у тому числі у СФО) обов'язку повертати кошти Банку та позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не набували і не зберігали у себе грошові кошти за рахунок позивача без достатньої правової підстави, а тому відсутні підстави для застосування статей 1212, 1214 ЦК України.

Наведене свідчить про те, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: