Справа № 336/1016/15-ц
Провадження № 2/336/1010/2015
З А О Ч Н Е РІШЕННЯ
30 березня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє як законний представник інтересів неповнолітньої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про виділ в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на виділене майно,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє як законний представник інтересів неповнолітньої особи ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на виділене майно.
В позові зазначається, що з 06.10.1971 року до 13.02.1986 року, ОСОБА_1, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Зареєструвавши шлюб вона взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1. Під час шлюбу у них народились двоє синів - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
Під час шлюбу вони разом з ОСОБА_6 побудували житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м 11.01.1991 року на підставі рішення Шевченківської районної Ради народних депутатів від 15.03.1990 р. № 121/51 ОСОБА_1 отримала свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на ? частину будинку.
У 1984 році шлюб між ними був розірваний за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, 13.02.1986 року розірвання шлюбу було оформлено у Шевченківському ЗАЦС м. Запоріжжя. Оскільки після розірвання шлюбу вона не змогла досягти згоди з колишнім чоловіком щодо розподілу у натурі житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, вона була змушена звернутися до суду та відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.1993 року по справі № 2-20 вищевказаний будинок було поділено між ними в натурі порівну.
07 березня 2003 року позивачка, що на той час мала прізвище ОСОБА_1, одружилась з ОСОБА_8 та взяла прізвище чоловіка.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті до державного нотаріуса П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці померлого: дружина ОСОБА_5 (відповідачка по справі) та його сини ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Частки кожного з спадкоємців були рівними - 1/3 частка кожному від ? частини спірного будинку. Спадкові права спадкоємцями у 2012-2014 роках оформлені не були, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримані.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7. У 2014 році позивачка ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_2, що є сином померлого звернулись до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини померлого ОСОБА_7, а саме про прийняття 1/3 частки половини (або 1/6 частини) вищезазначеного житлового будинку. 27.01.2015 року вона та її онук ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на ? частку кожен спадщини померлого ОСОБА_7, яка складається з 1/6 частини будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, розташованого на земельній ділянці.
Також, 27.01.2015 року молодший син позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом померлого батька ОСОБА_6, згідно якому він отримав у спадок 1/3 частку від ? частини житлового будинку АДРЕСА_1
Таким чином, на теперішній час ОСОБА_1 має право власності на 1/6 частку від ? частини будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, ОСОБА_4 має право на 1/6 частку від ? частини будинку, ОСОБА_2 має право на 1/3 частку від ? частини вищезазначеного житлового будинку. Відповідачка також має право власності на 1/3 частку від ? частини вищевказаного житлового будинку.
Оскільки позивачі не досягли згоди з відповідачкою щодо виділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності вони змушені звернутися до суду з відповідним позовом. Також зазначають, що відповідачка дотепер вважає себе власником ? частини будинку, що належала на праві приватної власності ОСОБА_6.
Крім того, оскільки у частині вищевказаного житлового будинку, що належала померлим спадкодавцям ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відсутні помешкання, площа яких відповідає ідеальним часткам його співвласників, позивачі вважають, що мають право на виділення в натурі на користь співвласників існуючих приміщень без їх перебудови зі сплатою грошової компенсації іншим співвласникам за площу, що перевищує розмір їх частки.
На підставі вищевикладеного позивачі просять суд виділити ОСОБА_1 в натурі 1/12 частину житлового будинку літера «А», що розташований у АДРЕСА_1 а саме приміщення 2-4 площею 4,8 кв.м; виділити ОСОБА_2, в натурі 1/6 частину вищевказаного будинку, а саме приміщення 2-3 площею 12,2 кв.м; виділити ОСОБА_4, в натурі 1/12 частину вищевказаного будинку, а саме приміщення 2-2 площею 11,8 кв.м; визнати за ними право власності на виділені в натурі частки власності на спірний житловий будинок; виділити ОСОБА_1 у користування 1/12 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 50 кв.м; виділити ОСОБА_2, у користування 1/6 частину зазначеної земельної ділянки площею 100 кв.м; виділити ОСОБА_4 у користування 1/12 частину зазначеної земельної ділянки площею 50кв.м., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В судовому засіданні позивачі позов підтримали з підстав наведених в ньому, та просили його задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачка до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень не надала, у зв'язку з чим судом визнана неповажною причина неявки відповідачки у дане судове засідання та її неявка розцінюється судом як небажання приймати участь у розгляді справи.
Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивачів суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити , виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Стаття 364 ЦК України передбачає підстави виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності
1. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
2. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
3. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
4. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право власності на 1/6 частку від ? частини будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, ОСОБА_4 має право на 1/6 частку від ? частини зазначеного будинку, ОСОБА_2 має право на 1/3 частку від ? частини вищезазначеного житлового будинку; відповідачка ОСОБА_5 має право власності на 1/3 частку від ? частини вищевказаного житлового будинку.
Ухвалою суду від 27.02.2015 року за клопотанням позивачів по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої було поставлено питання: чи можливий поділ домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 м. Запоріжжя в натурі, відповідно до часток співвласників.
Відповідно до висновків проведеної експертизи № 2037 від 10.03.2015 р. вбачається, що конфігурація і розташування приміщень у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, не дозволяють, з технічної точки зору, розробити варіанти розподілу житлового будинку між усіма співвласниками, відповідно до належних їм часток у праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_2 - 1/3 частки, ОСОБА_5 - 1/3 частки, ОСОБА_1 - 1/6 частки, ОСОБА_4 - 1/6 частки. З огляду на те, що розділ житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя між співвласниками, неможливий, визначити варіанти поділу земельної ділянки, що обслуговує дане домоволодіння, не представляється можливим.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, вимоги позивачів задоволенню не підлягають, оскільки запропонований ними варіант поділу не відповідає технічним та будівельним нормам.
Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 183, 356, 357, 364 ЦК України, суд
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє як законний представник інтересів неповнолітньої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про виділ в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на виділене майно - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С.Кляшторний