Номер провадження: 22-ц/785/3703/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Плавич Н.Д.

при секретарі Павлючук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Правекс-Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про зверення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

10.10.2013 року, публічне акціонерне товариство Правекс Банк (далі-Банк) звернулось із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та виселення, і, остаточно уточнивши вимоги, Банк просив: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 і виселення з квартири колишнього власника ОСОБА_3та наймачів ОСОБА_4Ю.і його неповнолітньої доньки ОСОБА_5

Позов обгрунтовано тим, що 17.04.2007 року між Банком і ОСОБА_3укладено договір про відкриття кредитної лінії на загальну суму 392 000 доларів США на строк до 17.04.2010 року зі сплатою 15% за користування кредитним коштами.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 17.04.2007 року, Банк і ОСОБА_3 17.04.2007 року уклали договір іпотеки, за умовами якого позичальник передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.05.2011 року, з ОСОБА_3на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитним договором від 17.04.2007 року у сумі 03 444 506,54 гривень (а.с.23-27).

Посилаючись на те, що п.3.2.2.1 договору іпотеки передбачено, що право власності на передане в іпотеку Банку майно переходить у тому разі, якщо протягом 30 календарних днів іпотекодавець не задоволить вимогу іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушення основного зобов'язання, в якій буде зазначено про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, боржник письмову вимогу не виконала, Банк просив позов задовольнити.

Відповідачі не приймали участі у судовому засіданні 04.12.2014 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року позов задоволено: суд звернув стягнення на майно ОСОБА_3 шляхом набуття права власності Банком на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2

і виселив зі спірної квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4та малолітню ОСОБА_5 З відповідачів на користь Банка суд стягнув судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року представнику ОСОБА_3відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 04.12.2014 року (а.с.188,189).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, зокрема на те, що позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4, у своїх інтересах і в інтересах малолітньої ОСОБА_5із заявою про перегляд заочного рішення суду від 04.12.2014 року до суду першої інстанції не звертався.

У засіданні колегії суддів: представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скаргу підтримав. Представник Банка і відповідачі у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, власником якої є боржник ОСОБА_3, а також виселити з квартири боржника і осіб, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі (а.с.1-6, 103, 104, 128).

Суд, задовольняючи позов, виходив з того, що між Банком та ОСОБА_3 існують зобов'язання з договору про відкриття кредитної лінії від 14.07.2007 року та договору іпотеки від 17.04.2007 року, і, оскільки боржник порушила умови зобов'язання, допустила заборгованість, Банк, як іпотекодержатель, відповідно до застережень договору іпотеки, має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки. Крім того, Банк, має право вимагати виселення боржника з жилого приміщення, переданого в іпотеку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у цій частині виходячи із наступного.

Встановлено, що 17.04.2007 року між Банком і ОСОБА_3укладено договір про відкриття кредитної лінії на загальну суму 392 000 доларів США на строк до 17.04.2010 року зі сплатою 15% річних за користування кредитом. У забезпечення виконання договору про відкриття кредитної лінії, 17.04.2007 року сторони також уклали договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-27).

Пунктами 3.2.1, 3.2.2 договору іпотеки від 17.04.2007 року, зокрема визначено, що право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя, якщо протягом 30 календарних днів іпотекодавець не задоволить вимогу іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов даного договору, в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя на наступний день після закінчення 30 днів відповіді на вимогу, що надсилається іпотекодержателем. Виникнення права власності іпотекодержателя підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку (а.с.20).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.05.2011 року з ОСОБА_3на користь Банка стягнута заборгованість за договором від 17.04.2010 року станом на 09.06.2009 року у сумі 03 444 506, 54 гривень (а.с.2327).

Зазначене рішення звернуто до примусового виконання (а.с.28,29).

18.06.2012 року Банк, на пропозицію ОСОБА_3 про добровільне погашення заборгованості, у тому числі і за договором від 17.04.20107 року, запропонував боржниці сплачувати не менше 10 000 доларів США у рахунок погашення, як підтвердження

готовності добровільно погашати заборгованість. 10.08.2012 року ОСОБА_3 письмово підтвердила Банку згоду на виконання зазначеної пропозиції (а.с.223).

13.08.2013 року Банк надіслав ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушення за договором від 17.04.2007 року протягом 30 днів й сплату заборгованості, а у разі невиконання вимоги, повідомив ОСОБА_3про подальше звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с. 34-36).

Зважаючи на те, що між сторонами має місце зобов'язання, яке ОСОБА_3 належним чином не виконала (ст.ст. 525,526,530,610,612 ЦК України), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення не предмет іпотеки (ст.ст.12,33,37 Закону України Про іпотеку), звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення (ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України Про іпотеку), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову у частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Банком права власності на предмет іпотеки та про виселення ОСОБА_3

Доводи представника ОСОБА_3 про пропуск строку позовної давності не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

За змістом ст. 264 ч.ч.2,3 ЦК України /переривання перебігу позовної давності/, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.05.2011 року, з ОСОБА_3на користь Банка стягнута заборгованість за договором від 17.04.2007 ркоу у сумі 03 444 506,54 гривень.

Банк звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення 20.10.2013 року, тобто з врахуванням ст. 264 ч.ч.2,3 ЦК України, у межах строку позовної давності.

Крім того, 10.08.2012 року ОСОБА_3визнала борг і підтвердила це письмово, що також, виходячи зі змісту ст. 264 ч.1 ЦК України, свідчить про переривання перебігу строку позовної давності і, відповідно, про дотримання Банком строку позовної давності.

Посилання представника відповідачки у скарзі на розгляд справи за відсутності відповідачки не заслуговують на увагу.

Відповідачці ОСОБА_3 було відомо про заявлені Банком у суді до неї вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, оскільки 04.02.2014 року представник ОСОБА_3за довіреністю ОСОБА_2подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а у подальшому інтереси відповідачки у судових засіданнях представляв за довіреністю її представник ОСОБА_6 (а.с. 94, 95, 130-132, 145-147, 151, 152).

Несповіщення відповідачки і її представників у судове засідання на 04.12.2014 року, у розумінні ст. 308 ч.2 ЦПК України, у даному випадку, не є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційна скарга містить лише доводи того, що суд розглянув справу у відсутності відповідачки, яка через неявку і неналежне сповіщення не змогла подати заяву про застосування строку позовної давності (а.с.194,196).

Між тим, з лютого 2014 року по вересень 2014 року у справі приймали участь представники ОСОБА_3, які так і не спромоглися подати заяву до суду першої інстанції про застосування строку позовної давності.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів не бере до уваги додаткові доводи, про які йдеться

у письмових поясненнях до апеляційної скарги представника ОСОБА_3 від

15.07.2015 року.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов правильного висновку про задоволення позову у частині вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4Ю.у своїх інтересах і в інтересах малолітньої доньки не звертався до суд першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду у частині залишеню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року у частині звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 і про виселення ОСОБА_3 зі спірної квартири залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. ОСОБА_7 Плавич