Провадження №2/485/224/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Устіченка К.І.

при секретарі Коренець Н.А.,

за участі представника позивача -Мартиченко О.І.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 року з Заводського районного суд м.Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 23 грудня 2014 року цивільна справа прийнята до провадження.

В позовній заяві позивач зазначив, що 15 лютого 2007 року сторони уклали кредитний договір №NKH3AU0007214A, за умовами якого Банк передав відповідачу кредитні кошти у розмірі 9325,24 доларів США терміном до 14 лютого 2012 року.

На погашення вказаного кредиту ОСОБА_2 зобов'язався вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, сплачувати комісії, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19 червня 2014 року складає 26303,16 доларів США, у тому числі: 6324,87 доларів США - заборгованість за кредитом; 5907,95 доларів США- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 430,98 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 13639,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 вказану заборгованість, яка за курсом 11.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.06.2014 року складає 311429грн.41коп. та судовий збір у сумі 3114грн.29коп.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року позов позивача задоволено у повному обсязі.

04 лютого 2015 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка судом задоволена і 19 березня 2015 року скасовано заочне рішення суду від 20 січня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що у 2009 році відповідач припинив розрахунки за кредитним договором, а транспортний засіб, який був предметом застави в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був проданий 29 травня 2013 року, а кошти від продажу направлені на погашення відсотків за кредитом. Станом на 19 червня 2014 року заборгованість складає 311429грн.41коп., яку і просила стягнути з відповідача.

Відповідач позов визнав частково в частині стягнення з нього лише тіла кредиту та заборгованості з пені, але у загальній сумі не більше 7000 доларів США. Суду пояснив, що дійсно укладав кредитний договір з позивачем. До 2009 року сплачував заборгованість за кредитом, у 2013 році автомобіль був проданий на погашення заборгованості за кредитом, тому вважав, що повністю розрахувався з Банком. Просив суд позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивача тіло кредиту та частково пеню.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 15 лютого 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_2 іншого боку уклали кредитний договір №NKH3AU0007214A, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 9325,24 доларів США терміном до 14 лютого 2012 року на придбання автомобіля, а останній зобов'язався на погашення заборгованості за кредитом щомісячно вносити платіж у сумі 221,30 доларів США, який складається з заборгованості за кредитом, відсоткам за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди, у період з 15 по 22 число кожного місяця.

Пунктами 2.2.2 - 2.2.3, 3.7-3.8, 4.1, 5.1, 7.5 кредитного договору (а.с.8-10), з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що позичальник взяв на себе обов'язок погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, сплачувати винагороду у розмірі і в строки, передбачені договором.

При непогашенні кредиту у строки, встановлена договором, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На початок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється згідно п.3.2 договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

При порушені позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1грн. за кожний день прострочки.

Договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно п.7.1 набирає сили з моменту його підписання сторонами, а в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту у межах зазначених у них сумах, і діє в об"ємі наданих позичальнику коштів до повного виконання зобов"язання по договору.

Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданому позивачем розрахунку (а.с.4-5), станом на 19 червня 2014 року становить 26303,16 доларів США, яка за курсом 11.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.06.2014 року складає 311429грн.41коп. у тому числі: 6324,87 доларів США, що еквівалентно 74886грн.46коп. - заборгованість за кредитом; 5907,95 доларів США, що еквівалентно 69950грн.12коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 430,98 доларів США, еквівалентно 5102грн.80коп.- заборгованість з комісії за користування кредитом; 13639,36 доларів США, еквівалентно 161490грн.03коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідач суду не надав.

Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26303,16 доларів США, яка за курсом 11.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.06.2014 року складає 311429грн.41коп. та відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь позивача судових витрат у справі 3114грн.29коп.

Посилання відповідача на ту обставину, що сума пені не може бути більше суми тіла кредиту не ґрунтується на законі і договорі, який укладено між сторонами і умови якого порушив саме відповідач, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, а тому суд не бере їх до уваги.

Керуючись ст.ст.3,15,57,60,208,209,213-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача Сафіра Федора Олеговича в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 15 лютого 2007 року станом на 19 червня 2014 року у розмірі 26303,16 (двадцять шість тисяч триста три) доларів США за курсом 11,84 згідно розпорядження НБУ, що складає 311429грн.41коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 74886грн.46коп.; заборгованість за відсотками - 69950грн.12коп., комісія - 5102грн.80коп., заборгованість з пені - 161490грн.03коп. за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судові витрати у сумі 3114(три тисячи сто чотирнадцять)грн.29коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ