АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3461/15 Справа № 203/5279/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" про визнання договору купівлі - продажу виконаним та дійсним, визнання права власності, скасування обтяження та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування обтяження,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що в червні 2014 року мав намір придбати у власність автомобіль. Ознайомившись в засобах масової інформації з оголошенням про продаж ОСОБА_2 автомобіля, він звернувся до останнього з пропозицією придбати автомобіль. Домовившись з ним про ціну та всі істотні умови договору купівлі-продажу, він передав відповідачу половину вартості автомобіля в розмірі 60000 грн. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 того ж дня передав йому ключі від автомобіля та технічний паспорт, а також власноруч написав розписку про отримання коштів в сумі 60000 грн. в рахунок продажу автомобіля. Відповідно до умов договору останній зобов'язався нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу. А він, в свою чергу, зобов'язався після нотаріального посвідчення договору передати відповідачу другу частину вартості автомобіля в сумі 60000 грн. Однак, в подальшому відповідач повідомив, що здійснити реєстрацію договору він не може, оскільки відносно автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна існує заборона на автомобіль відповідно до договору застави від 23.02.2006 року. На його прохання роз'яснити ситуацію, відповідач повідомив, що 23.02.2006 року між ним та ВАТ "РОДОВІД БАНК" було укладено кредитний договір та надано кредит на купівлю автомобіля. В забезпечення виконання зобов'язань за договором того ж дня було укладено договір застави транспортного засобу. Однак, відповідач запевнив його, що свої зобов'язання перед банком він виконав в повному обсязі, а тому не розуміє чому даний запис про обтяження банк досі не вилучив з реєстру. Отже, він з відповідачем домовились щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу, але через протиправні дії банку не мають можливості нотаріально посвідчити договір та зареєструвати право власності на нього. Просив визнати виконаним та дійсним договір купівлі-продажу автомобіля Мазда 6, р/н НОМЕР_1, укладений 15.06.2014 року; визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, а також скасувати приватне обтяження за договором застави транспортного засобу від 23.02.2006 року стосовно автомобіля та звільнити його від обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК", в обґрунтування якої посилався на те, що 23.02.2006 року між ним та ВАТ "РОДОВІД БАНК" було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит в розмірі 28200 доларів США на купівлю автомобіля. Того ж дня в забезпечення виконання зобов'язань між ним та банком було укладено договір застави транспортного засобу, придбаного за кредитні кошти - автомобіля Мазда 6, р/н НОМЕР_1 та на підставі цього договору до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відомості про заборону на відчуження предмету застави. В подальшому, в зв'язку з виниклою заборгованістю за кредитним договором банк звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису та 27.10.2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згодом, заборгованість за кредитним договором ним була погашена в повному обсязі та банком до виконавчої служби було направлено листа про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з погашенням заборгованості. На підставі цього листа державним виконавцем було закінчено виконавче провадження та знято арешт та розшук автомобіля. Таким чином, він був впевнений, що свої зобов'язання за кредитним договором він виконав в повному обсязі, а банк вилучив з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про заборону відчуження автомобіля. В червні 2014 року до нього звернувся ОСОБА_3 з пропозицією придбати автомобіль, на яку він погодився. Домовившись про вартість автомобіля, останній передав йому половину вартості автомобіля в сумі 60000 грн., а він зі свого боку на підтвердження укладення договору купівлі-продажу передав ОСОБА_3 ключі від автомобіля та технічний паспорт, а також написав розписку про отримання коштів в сумі 60000 грн. З метою виконання договору щодо його нотаріального посвідчення він звернувся до нотаріуса. Однак, останнім в реєстрації договору купівлі-продажу було відмовлено через наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна заборони на відчуження автомобіля. Після цього, він звернувся до банку з заявою про зняття заборони, на яку банк відповів про неможливість зняття такої заборони, в зв'язку з наявною заборгованістю за кредитним договором у вигляді пені. Він не ухилявся від нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 було сплачено лише половину вартості автомобіля, а тому договір є неукладеним. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Мазда 6, р/н НОМЕР_1, укладений 15.06.2014 року, а також скасувати приватне обтяження за договором застави транспортного засобу від 23.02.2006 року стосовно автомобіля та звільнити його від обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити.

ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК" про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, поважність причини своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки апелянтом рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні його зустрічних позовних вимог, перевірка законності та обґрунтованості рішення проведена в цих межах.

Судом встановлено, що 23.02.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК", та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 35/А-0043.06.2, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 28200 доларів США на купівлю автомобіля згідно договору купівлі-продажу № 39 від 10.02.2006 року (а.с.11-13).

Відповідно до умов п.7.6 кредитного договору від 23.02.2006 року цей договір набуває чинності з моменту надання позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього договору і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів, а також штрафи, передбачені цим договором.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23.02.2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № 35/А-0042.06.2, відповідно до якого в заставу було передано належний ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 39 від 10.02.2006 року автомобіль Мазда 6, р/н НОМЕР_1 (а.с.14-15).

Відповідно до п.1.6 договору застави від 23.02.2006 року заставодавець не має права без письмового дозволу заставодержателя передавати право володіння та користування предметом застави або заставляти його іншим особам до повного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

На підставі вказаного договору застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження у вигляді заборони відчуження зазначеного вище транспортного засобу (а.с.16).

В зв'язку з виниклою заборгованістю за кредитним договором, 27.10.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за заявою Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно - автомобіль Мазда 6, р/н НОМЕР_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 23.02.2006 року.

У листі від 27.02.2012 року, адресованному начальнику Кіровського ВДВС, представник Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" просив про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором (а.с.17).

15.06.2014 року між покупцем ОСОБА_3 та продавцем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов п.п.1.1, 2.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю автомобіль Мазда 6, р/н НОМЕР_1, а останній сплати за продаж автомобіля 120000 грн., з яких 60000 грн. передати продавцю в момент укладення договору, а іншу половину вартості в розмірі 60000 грн. передати після нотаріальної реєстрації даного договору (а.с.9).

Згідно п. 4.3 договору купівлі-продажу, право власності на автомобіль у покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору відповідно до вимог ч.3 ст.334 ЦК України.

Згідно письмової розписки від 15.06.2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти в сумі 60000 грн. в рахунок оплати проданого автомобіля Мазда 6, р/н НОМЕР_1 (а.с.10).

В подальшому договір купівлі-продажу від 15.06.2014 року нотаріально посвідчений не був, в зв'язку з наявністю в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна заборони на відчуження автомобіля Мазда 6, р/н НОМЕР_1, накладеної на підставі договору застави транспортного засобу від 23.02.2006 року, укладеного між банком та ОСОБА_2

Згідно листу АТ "РОДОВІД БАНК" (а.с.19), адресованному ОСОБА_2, станом на 23.07.2014 року за кредитним договором № 35/А-0043.06.2 від 23.02.2006 року наявна заборгованість за пенею у сумі 51322,88 грн., в зв'язку з чим банк не може задовольнити клопотання та зняти обтяження з майна, що є заставою за кредитним договором.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 220, 334, 639, 640, 655, 662, 691, 692 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не взяв до уваги те, що Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК" не мало підстав для нарахування та пред'явлення вимог про стягнення пені за неналежне виконання ним зобов'язань за кредитним договором від 23.02.2006 року за період з 2006 року по жовтень 2010 року, оскільки це суперечить положенням ст.ст. 258, 261 ЦК України, відповідно до яких строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені встановлюється в один рік та не з'ясував яка саме сума пені та за який період входила до суми боргу за виконавчим написом та була в повному обсязі погашена позичальником в рамках виконавчого провадження, що в результаті призвело до винесення необґрунтованого рішення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначені обставини не були предметом позовних вимог сторін та, відповідно, предметом розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова