Справа №: 398/834/15-ц
"11" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого Крімченко С.А.
при секретарі Куліковій В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу в сумі 100000 грн., 3% річних в сумі 756 грн. 16 коп., а також судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2014 року він уклав договір позики з відповідачем. Згідно п.1 зазначеного Договору Позикодавець передає Позичальнику у власність кошти в сумі 100000 грн. Відповідно до п.2 Договору Позичка передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Відповідно до п.4.1 Договору Позичальник зобовязаний повернути всю позику до 1 листопада 2014 року. В зазначений термін відповідач борг не повернула, добровільно відповідач не збирається повертати кошти і тому він вимушений звернутися за захистом своїх прав в суд.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання двічі не зявилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи в її відсутність не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно до ст.ст.. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути предявлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
В судовому засіданні встановлено, що18 березня 2014 року між сторонами був укладений договір позики (далі Договір). Згідно п.1 зазначеного Договору Позикодавець передає Позичальнику у власність кошти в сумі 100000 грн. Відповідно до п.2 Договору Позичка передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Відповідно до п.4.1 Договору Позичальник зобовязаний повернути всю позику до 1 листопада 2014 року. В зазначений термін відповідач борг не повернула і на момент звернення до суду борг не повернула. В судове засідання не зявилася, не надала пояснень по справі і не спростувала доводів позивача.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Оригінал указаного договору позики від 18.03.2014 року, який наданий позивачем в суд підтверджує як укладення договору, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора грошової суми 100000 грн.
Тому суд вважає, що з відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути 100000 грн. боргу.
Позивач заявив також вимогу про стягнення на його користь 3% річних в сумі 756 грн. 16 коп.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми - 756 грн. 16 коп. (100000х3:100:365х92 дні = 756 грн. 16 коп.)
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.
Відповідно до наданої квитанцій, позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1007 грн. 56 коп. Дана сума підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.. 209, 215 ЦПК України, -
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) грн. боргу, 3% річних в сумі 756 грн. 16 коп. та 1007 грн. 56 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: