У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Обрій», Товариство з обмеженою відповідальністю «Істок-2001», Товариство з обмеженою відповідальністю «Конкорд-теплосервіс», виконавчий комітет Одеської міської ради про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання інвестиційних договорів частково недійсними, скасування свідоцтв про право власності на квартири, визнання права власності на частину квартири, стягнення грошової компенсації та розподіл боргових зобов'язань за кредитним договором та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про визнання інвестиційного договору частково недійсним, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на частину квартири за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом, зазначивши в його обгрунтування, що з 10 лютого 1990 року до 6 жовтня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від якого мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі свідоцтв про право власності від 1 вересня 1997 року та від 25 грудня 2003 року вони були власниками квартири АДРЕСА_1 та житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_4. Крім того, зазначила, що Міністерством оборони України їхній родині була надана квартира АДРЕСА_3. З метою переїзду до м. Одеси, вказане нерухоме майно було відчужено, а отримані від продажу грошові кошти були направлені на інвестування квартири АДРЕСА_2 за договором № 193/к про дольову участь у будівництві жилого багатоквартирного будинку від 27 березня 2003 року, укладеного між ОСОБА_5, ТОВ «Обрій» і ТОВ «Конкорд-теплосервіс», в якій їх сім'я мешкала після здачі житлового будинку в експлуатацію.

18 травня 2006 року між нею та ВАТ «Морський транспортний банк» укладений кредитний договір № 126/R, відповідно до якого відкрита кредитна лінія на суму 70 000 доларів США на строк користування 180 місяців, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 11% річних , який був оформлений на її ім'я, так як вона була співробітником банку та користувалась пільгами щодо отримання кредиту та більш вигідних умовах, й в забезпечення зобов'язань за цим кредитним договором в іпотеку була передана вказана квартира.

25 травня 2006 року за рахунок кредитних коштів нею та її колишнім чоловіком були придбані майнові права на квартиру АДРЕСА_2 на підставі додаткової угоди № 2 до інвестиційного договору про передачу майнових прав на жилу квартиру № 48/3 від 12 квітня 2005 року, оформлених на ім'я ОСОБА_6

22 листопада 2006 року подружжям відчужена вказана квартира, і частина грошових коштів в розмірі 65 000 доларів США спрямована на дострокове погашення кредиту, а інша частина у розмірі 145 137 гривень сплачена за укладеним між ОСОБА_5 та ТОВ «Істок-2001» договором № 13/6-122 від 1 лютого 2005 року про інвестування будівництва житла в житловому будинку АДРЕСА_5.

Зазначала, що вона та її колишній чоловік ОСОБА_6 тривалий час перебували на обліку для отримання житла в загальній черзі у Одеському гарнізоні, а тому ОСОБА_5 зазначений стороною спірних договорів № 193/к та № 13/6-122 лише формально, оскільки інвестиційні внески вносились за рахунок колишнього подружжя.

Позивач, уточнивши позовні вимоги, остаточно просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя грошові кошти у розмірі 293 150 гривень, витрачених на інвестування квартири АДРЕСА_2; визнати недійсним договір № 193/к про дольову участь у будівництві жилого багатоквартирного будинку шляхом інвестування, укладений 27 березня 2003 року між ОСОБА_5, ТОВ «Обрій» і ТОВ «Конкорд-теплосервіс» у частині зазначення пайовиком ОСОБА_5; скасувати свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане Виконавчим комітетом Одеської міськради 18.11.2004 року; визнати об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_6 спірну квартиру та здійснити її поділ шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частини квартири; визнати об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя грошові кошти у розмірі 242 339 гривень, направлені на інвестування квартири; визнати недійсним договір № 13/6-122 про інвестування будівництва житла, укладений 1 лютого 2005 року між ТОВ «Істок-2001» та ОСОБА_5 у частині його зазначення інвестором; скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_6, видане Виконавчим комітетом Одеської міськради 3 вересня 2009 року; стягнути з ОСОБА_6 грошову компенсацію за Ѕ частини вартості грошових коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири, що складає 508 000 гривень; визнати боргові зобов'язання за кредитним договором № 126/R, укладеним 18 травня 2006 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_4, які станом на 25 жовтня 2013 року становлять 36 457,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 419 726 гривень 04 копійки спільними борговими зобов'язаннями колишнього подружжя та розподілити їх між нею та ОСОБА_6 в рівних частинах.

У лютому 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору № 193/к про дольову участь у будівництві жилого багатоквартирного будинку шляхом інвестування від 27 березня 2003 року, укладеного між ОСОБА_5, ТОВ «Обрій» і ТОВ «Конкорд-теплосервіс» в частині зазначення ОСОБА_5 пайовиком та скасувати свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане його ім'я, посилаючись на те, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності його батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а формальне зазначення ОСОБА_5 власником житла призводить до порушення його житлових прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, у задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Євтушенко О.І. Іваненко Ю.Г.