Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будтехсервіс» до Приватного акціонерного підприємства «Снага-М», ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору частково недійсним, за касаційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будтехсервіс» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будтехсервіс» (далі - ОСББ «Будтехсервіс») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило визнати частково недійсним договір від 03 травня 2001 року, укладений між ОСОБА_6 та Приватним будівельним підприємством «Снага-М» (далі - ПБП «Снага-М»), в частині пункту 4.3.7 про те, що замовник зобов'язаний після виконання всіх будівельно-монтажних робіт в 30-денний строк провести остаточний розрахунок з виконавцем. У разі ухилення замовника від виконання остаточного розрахунку (неможливості здійснення) - виконавець має право вимагати оформлення (передачі) права власності на збудований об'єкт, пропорційно сумі заборгованості, виходячи з фактично витрачених коштів; та п. 4.3.8 про те, що у разі недостатнього фінансування з боку замовника виконавець має право залучати особисті кошти або кошти третіх осіб з метою недопущення зупинки будівельно-монтажних робіт, з наступною їм компенсацією. Виконавець також може використовувати матеріали, надані третіми особами, в межах вартості робіт за договором (п. 2.1 договору) за виключенням випадків, передбачених п. 4.3.4.

В обґрунтування вказаних вимог позивач вказував на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2003 року та балансоутримувачем будинку, що встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 08 листопада 2004 року. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 липня 1998 року № 1446 «Про залучення інвесторів до переобладнання горища будівель та заміни дахів на мансардні поверхи у м. Києві», між Печерською районною державною адміністрацією м. Києва та ОСОБА_6 14 жовтня 1998 року був укладений інвестиційний контракт на переобладнання горища будинку АДРЕСА_1 під мансардний поверх. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2006 року визнано ОСББ «Будтехсервіс» стороною у зазначеному інвестиційному контракті, а у 2008 році стало відомо, що 03 травня 2001 року між відповідачами був укладений договір на виконання будівельно-монтажних робіт. Відповідно до договору ПБП «Снага-М» взяло на себе зобов'язання по виконанню будівельно-монтажних робіт і оздоблювальних робіт по переобладнанню горища під мансардний поверх як підрядник.

Позивач стверджував, що не надавав письмової згоди на укладення даного договору, чим були порушені його права, передбачені законодавством, так як окремими пунктами договору передбачена можливість передачі права власності ПБП «Снага-М» або третім особам.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позов ОСББ «Будтехсервіс» задоволено. Визнано частково недійсними пункти 4.3.7, 4.3.8 договору від 03 травня 2011 року № 06/01, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Снага-М».

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСББ «Будтехсервіс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10 липня 1998 року «Про залучення інвесторів до переобладнання горища будівель та заміни дахів на мансардні поверхи у м. Києві» між Печерською районною державною адміністрацією м. Києва в особі державного комунального підприємства по утриманню будівель, споруд і прибудинкових територій Печерського району м. Києва та ОСОБА_6 14 жовтня 1998 року був укладений інвестиційний контракт на переобладнання горища будинку по АДРЕСА_1 під мансардний поверх.

03 травня 2001 року між ОСОБА_6 та ПБП «Снага-М» було укладено договір на виконання будівельно-монтажних та оздоблювальних робіт по переобладнанню горища під мансардний поверх по АДРЕСА_1. Пунктом 4.3.7 договору сторони визначили, що замовник зобов'язаний після виконання всіх будівельно-монтажних робіт в 30-денний строк провести остаточний розрахунок з виконавцем. У разі ухилення замовника від виконання остаточного розрахунку (неможливості здійснення) - виконавець має право вимагати оформлення (передачі) права власності на збудований об'єкт, пропорційно сумі заборгованості, виходячи з фактично витрачених коштів.

Пунктом 4.3.8 договору сторони погодили, що у разі недостатнього фінансування з боку замовника виконавець має право залучати особисті кошти або кошти третіх осіб з метою недопущення зупинки будівельно-монтажних робіт, з наступною їм компенсацією. Виконавець також може використовувати матеріали, надані третіми особами, в межах вартості робіт за договором (п. 2.1 договору) за виключенням випадків, передбачених п. 4.3.4.

На підставі рішення Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2003 року ОСББ «Будтехсервіс» є власником будинку АДРЕСА_1, а рішенням Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2004 року його визнано балансоутримувачем будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2006 року ОСББ «Будтехсервіс» визнано стороною інвестиційного контракту від 14 жовтня 1998 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що вищезазначені пункти договору на виконання будівельно-монтажних робіт порушують права ОСББ «Будтехсервіс» як власника будинку, договір укладено без письмової згоди останнього, а сторони договору перевищили свої повноваження.

Апеляційний суд не погодився з вказаним висновком і ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР норми якого діяли на момент укладення спірного договору, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції прийшов правильного висновку, що Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» був прийнятий 29 листопада 2001 року, набрав чинності з 01 січня 2002 року, тому його норми не можуть розповсюджуватися на договір, який був укладений сторонами 03 травня 2001 року.

Також, відмовляючи у задоволені позову апеляційний суд з урахуванням вимог 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України правильно виходив з того, що у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

З огляду на вказане апеляційний суд дійшов вірного висновку, що позивачем не було доведено, а місцевим судом не було встановлено, які саме права позивача були порушені спірними пунктами договору про виконання будівельно-монтажних робіт.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будтехсервіс» відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
Т.О. Писана