Справа № 363/2079/14 Головуючий у І інстанції Підкурганний В.В.
Провадження № 22-ц/780/1767/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 47 31.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Касьяненко Л.І., Антоненко В.І.,

при секретарі: Черепинець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тотем Капітал» про поділ спільного майна подружжя, визнання договору недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя , -

в с т а н о в и л а:

у травні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом, після уточнення позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним Договір від 5 травня 2014 року про внесення змін до Договору № 3/7 про участь у фонді фінансування будівництва від 26 січня 2012 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ТОВ «Фінансова компанія «Тотем Капітал»; скасувати свідоцтво про право власності серія та номер 23847412, видане 4 липня 2014 року ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, паспорт серія та номер НОМЕР_2 виданий 1 грудня 1999 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області на спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 та про стягнення судових витрати із відповідачів (т.2, а.с. 69-70).

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що із 12 вересня 1992 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем, але через погіршенням подружніх стосунків, разом із питанням про розірвання шлюбу постало питання поділу майна, яке у досудовому порядку врегулювати їм не вдалося. Під час шлюбу, у 2012 році було укладено інвестиційний договір на будівництво квартири АДРЕСА_1, однак, з метою уникнення поділу спірної квартири, ОСОБА_1 5 травня 2014 року уклав договір № 3/7 разом із іншими співвідповідачами, відповідно до якого усі права і обов'язки його як первісного довірителя перейшли до нового довірителя - ОСОБА_2, в результаті чого останнім було зареєстроване право власності на ту ж квартиру, що на думку позивача порушує її права, так як згоду на його укладення вона не надавала.

У зустрічному позові відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні первісного позову та стягнути на його користь із відповідачки 47242 грн. 46 коп., як 1/2 частину вартості спільного майна подружжя згідно наведеного ним переліку такого майна та просив про стягнення понесених витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн (т.1, а.с. 37-41).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія «Тотем Капітал» про поділ спільного майна подружжя, визнання договору недійсним - задоволено, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зподіл спільного майна подружжя - задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 5 травня 2014 року про внесення змін до Договору № 3/7 про участь у фонді фінансування будівництва від 26 січня 2012 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ТОВ «Фінансова компанія «Тотем Капітал».

Скасовано свідоцтво про право власності серія та номер 23847412, видане 4 липня 2014 року ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, паспорт серія та номер НОМЕР_2 виданий 1 грудня 1999 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області на спірне майно - квартиру № АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія «Тотем Капітал» на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн. 04 коп.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на газову плиту «Gorenje», холодильник «Elecrolux», стіл комп'ютерний, комп'ютер, пилосос SC 8435, морозильник «BEKO» FSA, два телевізори Samsung, стінку, двоспальне ліжко із матрацом, загальною вартістю 29603 грн. 24 коп.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на холодильник «Wirlpool» ARS, телевізор JVS AV, вбудовану поверхню «Ariston», вбудовані духовку та витяжку «Gata», пральну машину «Samsung», бойлер «Electrolux», кухонний куточок, кутовий диван «Венеція», посудомийну машину «Bosch», прихожу, м'ясорубку «Zelmer», тумбу під телевізор, смартфон «Samsung» GT-19300 Galaxi III, шафа «Сташек», полуторне ліжко із матрацом, загальною вартістю 29493 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 236 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним виплати на правову допомогу адвоката у розмірі 698 грн. 32 коп.

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в з'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити його зустрічні позовні вимоги, відмовити у вимогах первісних.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частини зазначеної квартири скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що 12 вересня 1992 року ОСОБА_1. та ОСОБА_6 уклали шлюб, в результаті чого прізвище дружини змінилося на «ОСОБА_1» (т. 1, а.с. 7).

У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей (т. 1, а.с. 8-9 ).

16 травня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було подаровано квартиру АДРЕСА_4, в рівних частинах (т.1, а.с. 109).

26 грудня 2011 року зазначену квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_7 продали ОСОБА_8 за 120250 грн. (а.с. 110).

26 грудня 2011 року ОСОБА_1 уклав договір про вклад із ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», згідно якого передав вклад до банківської установи в сумі 32200 доларів США, що на той час було еквівалентно 257255 грн. 46 коп. (т.1, а.с. 112-116).

Із виписки по депозитному рахунку ОСОБА_1 у ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» від 17 квітня 2014 року вбачається, що 26 січня 2012 року, останньому було видано 32219,80 доларів США (т.1, а.с. 117).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22 лютого 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 успадкували по 1/2 грошових внесків від загальної суми коштів 88680 грн. після смерті ОСОБА_10 (т.1, а.с. 138).

22 лютого 2011 року відповідно до договорів банківського вкладу, ОСОБА_1 до 24 лютого 2012 року вніс на рахунки банку АБ «Київська Русь» грошові кошти у розмірі 50000 грн. (т.1, а.с. 128, 128 - зворот), про що свідчить відповідна квитанція (т. 1, а.с. 129) та 17912 грн. терміном до 22 серпня 2011 року, про що, також, свідчить відповідна квитанція (т. 1, а.с. 130-131).

26 січня 2012 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова-компанія «Тотем-капітал» договір № 3/7 про участь у фонді фінансування будівництва, предметом якого була квартира АДРЕСА_1

Договір було укладено зі згоди його дружини ОСОБА_1 (т.1, а.с. 118-128).

Того ж дня ОСОБА_1 сплатив на користь товариства 258000 грн. (т.1, а.с. 127), а 24 лютого 2012 року 32270 грн. (т.1, а.с. 135).

5 травня 2014 року було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору № 3/7 про участь у фонді фінансування будівництва від 26 січня 2012 року, згідно якого новим довірителем, з обсягом прав та обов'язків первісного довірителя, став ОСОБА_4

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 листопада 2014 року, судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_4 (т.2, а.с. 32).

Відповідно до примірнику договору купівлі - продажу цінних паперів від 26 березня 2007 року ОСОБА_1 отримав 25000 грн. за продаж акцій (т.1, а.с. 144).

Згідно довідки про середню заробітну плату від 20 серпня 2014 року № 79, за період із січня 2012 року по липень 2014 року, ОСОБА_1 отримав 263157 грн. 69 коп., з яких 9473 грн. 72 коп. було утримано (т.1, а.с. 153, 153-зворот).

30 жовтня 2010 року ОСОБА_1, як орендодавець, уклав договір оренди квартири АДРЕСА_6 до 1 квітня 2011 року, згідно умов якого щомісячна оплата складала 2500 грн. (т.1, а.с. 136-137).

Із листів від 28 серпня 2014 року № 11-425 Київської обласної дирекції центру поштового зв'язку № 10 вбачається, що за період з 1 січня 2013 р по 26 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 55554 грн. 49 коп. (т.1, а.с. 207), а із листа тієї ж установи від 4 вересня 2014 року № 11-428 із додатками, що за період 4 червня 2009 року по 7 грудня 2013 року - у розмір 330059 грн. 35 коп., із яких - 307607 грн. 43 коп. були отримані по 5 грудня 2011 року (т.1, а.с. 208-210).

Під час шлюбу подружжям ОСОБА_1 було набуто наступне майно: газова плита «Gorenje», холодильник «Elecrolux», стіл комп'ютерний, комп'ютер, пилосос SC 8435, морозильник «BEKO» FSA, два телевізори Samsung, стінку, двоспальне ліжко із матрацом, холодильник «Wirlpool» ARS, телевізор JVS AV, вбудована поверхня «Ariston», вбудована духовку та витяжку «Gata», пральна машина «Samsung», бойлер «Electrolux», кухонний куточок, кутовий диван «Венеція», посудомийна машина «Bosch», прихожа, м'ясорубка «Zelmer», тумба під телевізор, смартфон «Samsung» GT-19300 Galaxi III, шафа «Сташек», полуторне ліжко із матрацом, загальною вартістю 59096 грн. 24 коп. (т.1, а.с. 45-83)

Задовольняючи позов суд першої інстанції визнав спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя і поділив її, а також поділив і інше неподільне майно подружжя.

Постановляючи рішення суд перевіривши матеріали справи та доводи наведені сторонами дійшов обґрунтованого висновку про те, що при внесенні коштів у розмірі 258 000 та 32270 грн. на виконання умов інвестиційного договору від 26 січня 2012 року було використано спільні кошти подружжя.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя у спільному сумісному майні судом не встановлено.

Статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з матеріалів справи сторони з 12 вересня 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі до 2014 року від якого мають дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2

Відомостей про встановленого факту припинення фактичних шлюбних відносин сторонами не надано.

Під час перебування сторін у шлюбі 26.01.2012 року від імені ОСОБА_1 був укладений із ТОВ ''Фінансова-компанія ''Тотем-капітал'' договір № 3/7 про участь у фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1

Договір укладений зі згоди другого із подружжя в інтересах сім'ї з чотирьох осіб.

Шлюбного договору між сторонами не має, не має і домовленостей про особисті кошти та їх використання.

За квартиру оплачено майже стовідсоткову оплату в розмірі 321167 грн.

Таким чином квартира є спільною сумісною власністю і належить по 1/2 частині кожному з подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 оплачено за квартиру за особисті кошти не підтверджуються матеріалами справи.

Так, його дохід у вигляді заробітної плати не приймається судом до уваги, оскільки у період перебування сторін у шлюбі такий дохів вважається спільним сумісним.

Вбачається також, що ОСОБА_1 мав особисті кошти в розмірі 60125 грн. від продажу 26.12.2011 року 1/2 частини квартири АДРЕСА_8 (курс долара США 7,98 грн тобто сума складає 7534 доларів США).

Також особистими коштами є успадковані 22.02.2011 року кошти у розмірі 44340 грн. (курс долара США 7,94 грн., тобто сума складає 5584 доларів США) та 25000 грн. від продажу 26.26.03.2007 року цінних паперів.

Доказів тим обставинам, що 25000 грн. від продажу у 2007 році цінних паперів були проінвестовані у спірну квартиру в 2012 році у справі не має.

Таким чином особистими коштами ОСОБА_1 підтверджується лише сума, що дорівнює 104465 грн. (еквівалент 13118 доларів США).

Твердження ОСОБА_1 про гроші на депозитних рахунках не підтверджують їх походження за межами 13118 доларів США, що співпадає у період особистого доходу.

При цьому ОСОБА_3 теж надала докази особистого походження коштів, які були передані її батьками, у період із червня 2009 року по грудень 2011 року у розмірі 307607 грн. 43 коп. частину з яких було використано позивачкою на сплату коштів для виконання інвестиційного договору від 26 лютого 2012 року № 3/7 про участь у фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1

За таких обставин, коли сторони не просили визнати права часткової власності розмежовуючи спільну сумісну власність із особистим вкладом кожного їх окремо, суд обгрунтовано визнав квартиру спільною сумісною власністю та поділив її у рівних частинах відповідно до законодавства.

Обгрунтовано суд задовольнив вимоги і щодо визнання недійсним договору від 5 травня 2014 року про відступлення права вимоги за інвестиційним договором № 3/7 від 26 січня 2012 року на будівництво квартири АДРЕСА_1, оскільки така дія вчинена за відсутності на це згоди співвласника цього майна.

В частині стягнення компенсації за поділ неподільних речей доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦПК України стягнення такої компенсації можливо лише за наявності згоди другого з подружжя при обов'язковому відповідно до ст. 71 СК України внесенні на депозит суду відповідної грошової суми.

Крім того факту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами не має.

Відповідач просив майно залишити дружині і стягнути з неї компенсацію, однак ОСОБА_3 згоди на такий поділ не надавала, на депозит суду сума внесена не була.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що відповідач не довів тих обставин, на які посилався як на підставу для задоволення зустрічного позову у відмовленій частині.

Посилання в апеляційній скарзі відповідачів на порушення норм процесуального права також не спростовують обставин справи, тому що порушення на які посилається відповідач не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Інших доводів на спростування правильних висновків суду першої інстанції апеляційна скарга в собі не містить, тому підлягає відхиленню як необґрунтована.

Керуючись ст. ст. 303, 303, 304, 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року залишити

без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді