РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/2808/15-ц

Пров. №2/668/1060/15

12.06.2015 року Суворовський районний суд м.Херсона в складі головуючого судді Рябцевої М.С., при секретарі Волинець Л.Л, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Херсона цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромир-СТ» про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.03.2012 року між ним та ТОВ «Агромир-СТ» було укладено договір позики, на виконання умов якого, він надав відповідачеві грошові кошти в сумі 577946,36 грн. на строк до 15.01.2014 року. У звязку з невиконанням своїх зобовязань по цьому договору рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26.08.2014 року №668/2829/14ц з ТОВ «Агромир-СТ» було стягнуто на його корить заборгованість за договором позики 577946,36 грн. Посилаючись на приписи ст. 625 ч.2 ЦК України просив стягнути з відповідача на їх користь збитки від інфляції в розмірі 144301,45 грн., та 15723,3 грн. річних за прострочку виконання зобовязань.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказуючи, що позивачем не було направлено письмової вимоги щодо повернення боргу, тому строк виконання договору не настав. В останнє судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Відповідно до копії договору позики № 01/03*12 від 26.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_2, як позикодавцем, та ТОВ «Агромир-СТ», як позичальником, позикодавцеь передає позичальнику безпроцентні позики в міру фінансової необхідності підприємства на загальну суму 586500 грн., а позичальник зобовязується повернути суму позики до 15.01.2014 року.

Згідно з рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26.08.2014 року №668/2829/14ц з ТОВ «Агромир-СТ» було стягнуто на корить позивача заборгованість за зазначеним договором позики 577946,36 грн.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.10.2014 року рішення суду було залишено без змін.

Сторонами визнано в судовому засідання, що зобовязання не виконано до теперішнього часу.

Відповідно до умов ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, перевіреним в судовому засіданні, та не спростованим відповідачем, розмір трьох відсотків річних за період з 01.04.2014 року по 25.02.2015 рік складає 15723,3 грн., а розмір інфляції за прострочку виконання договору за березень 2014 року січень 2015 року складає 144301,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604609 ЦК, відповідно до яких зобовязання припиняється, в тому числі виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи надані сторонами докази, відповідно до вимог ст.ст. 11,60 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача на ненастання строку повернення позики, суд вважає неприйнятними, оскільки звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості позикодавця за договором позики є тотожним направленню письмової вимоги.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В: .

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромир-СТ» на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції у розмірі 144301,45 грн. і 15 723,3 грн. трьох відсотків річних, та 1 610 грн. у відшкодуванні сплаченого судового збору, а усього: 161 634 грн. 75 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м.Херсона.

СуддяОСОБА_3