Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2/330/123/2015

Справа № 330/178/15-ц

"25" березня 2015 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Нестеренко Т.В.

при секретарі - Корнієнко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи тим, що від шлюбу позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтв про народження ОСОБА_3 та про шлюб позивача. Після закінчення загальосвітньої школи ОСОБА_3 продовжує навчатись в учбовому закладі, що підтверджується довідкою про навчання. Після набуття повноліття ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання. Така допомога складається з наступного: в робочі дні, тобто в дні навчання, ОСОБА_3 кожного дня вимушений їздити із с. Новоданилівка ( місце проживання з позивачем) до смт. Якимівка ( місце розташування навчального закладу), вартість проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку становить 20 гривень, тобто в середньому на місяць такі витрати при 23-24 робочих днях становлять 470 гривень; оскільки навчання провадиться з ранку до післяобіднього часу, ОСОБА_3 повинен в зазначені дні харчуватися, вартість такого обіду становить мінімум 20 гривень і таким чином в середньому на місяць такі витрати при 23-24 робочих днях становлять 470 гривень; крім того витрати, пов'язані з навчанням позивача у навчальному закладі складаються з витрат, пов'язаних придбанням предметів одягу та взуття, придбання канцелярських товарів, підручників тощо. Із викладеного вбачається, що незважаючи на наявність факту отримання ОСОБА_3 стипендії в розмірі 275 гривень, щомісячно, зазначених грошей явно бракує для утримання ОСОБА_3 зі сторони позивача. Згідно відомостей, які має позивач, відповідач офіційно ніде не працює, але має можливість отримувати дохід у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Згідно положень розділу 16 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які після настання повноліття продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, зобов'язані надавати її до досягнення 23-х років. Під час вирішення судом питання про стягнення аліментів та у випадку задоволення позову, позивач просить звернути увагу, що вона на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( копія свідоцтва про народження додається), утримувати самостійно сина ОСОБА_3 позивач не має можливості. Статтею 7 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено прожитковий мінімуму для певних осіб, розмір такого прожиткового мінімуму для сина ОСОБА_3 з 01 січня 2015 року становить 1218 гривень, оскільки він відносить до категорії працездатних осіб. Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3, як на повнолітню особу, яка продовжує навчання, у розмірі 609 гривень, тобто ? частину зазначеного раніше прожиткового мінімуму.

Відповідач ОСОБА_2 надав письмові заперечення щодо даного позову, в якому зазначено, що позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 609 гривень щомісячно. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що, відповідач не працює, однак має реальну можливість надавати матеріальну допомогу сину, на утримання дитини, що продовжує навчання, коштів у добровільному порядку не надає. Відповідач зазначив наступне: дійсно, статтями 198,199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, однак за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. При цьому, згідно до норм статей 200, 182 СК України, необхідно враховувати стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Так, на теперішній час він не працює, що підтверджується копією його трудової книжки, мешкає зі своїми батьками, дружиною та неповнолітнім сином, що підтверджується довідкою з місця проживання. При цьому його син ОСОБА_6, 2010 року народження, перебуває на диспансерному обліку, йому рекомендовано противорецидивне лікування двічі на рік та санаторне - курортне лікування (підтверджено відповідною довідкою), що потребує значних матеріальних витрат. Мати та батько є непрацездатними, пенсіонерами, мама є інвалідом другої групи, що також він може підтвердити наданими копіями пенсійних посвідчень батьків. Крім того, згідно до медичної довідки, на теперішній час в нього також існують серйозні проблеми зі здоров'ям. Таким чином, на його погляд, суд при визначенні розміру аліментів повинен врахувати вище зазначені факти, у відповідності до вимог Сімейного Кодексу України, а також звернути увагу на те, що його син, ОСОБА_3, навчається на бюджетній основі, отримує стипендію. Також просить врахувати те, що, у відповідності до вимог ст. 199 СК України, право на утримання повнолітньої дитини неодмінно пов'язано з навчанням, тому перерва у навчанні (канікули) автоматично припиняють це право. Враховуючи викладене, просить суд не стягувати з нього аліменти у період канікул у навчанні сина. Крім того, незаконними він вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів з моменту її звернення до суду, оскільки, згідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти на утримання повнолітньої дитини стягуються з моменту набрання чинності судовим рішенням з цього приводу, стягнення аліментів з моменту звернення до суду передбачено лише у відношенні неповнолітніх дітей. Таким чином відповідач просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково. Стягнути з нього, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у с. Костянтинівка Мелітопольського району, не працюючого, мешкає по АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 250 гривень щомісячно, за вирахуванням часу канікул, починаючи з моменту набрання чинності рішенням суду та до закінчення навчання, тобто до 01.02.2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією паспорта та свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.6-7), який продовжує навчання в ДНЗ « Якимівський ПАЛ», що підтверджується копією довідки № 518 від 27.10.2014 року Якимівського професійного аграрного ліцею, відповідно до якої ОСОБА_3 навчається в ДНЗ « Якимівський ПАЛ» з 01 вересня 2014 року до 01 лютого 2016 року на денній формі навчання, рівень акредитації -2, отримує стипендію у розмірі 275 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.8-9). Повнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком та неповнолітнім братом, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новоданилівської сільської ради від 27.01.2015 року за вих. 106 (а.с.9-11), відповідно якої позивачка ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має склад сім»ї: ОСОБА_7 - чоловік, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_8 - син, копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження ОСОБА_8. Посилання позивача на те, що відповідач офіційно ніде не працює, але має можливість отримувати дохід у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина нічим не підтверджується, докази про доходи відповідача позивачем суду не надані.

Щодо заперечень відповідача, ним зазначено, що він на теперішній час не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 18-19), проживає зі своїми батьками, дружиною та неповнолітнім сином, що підтверджується довідкою з місця проживання, копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_2, копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, копією довідки про склад сім»ї ОСОБА_2(а.с.20-22). Також відповідач зазначив, що мати та батько є непрацездатними, пенсіонерами, мама є інвалідом другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення ОСОБА_10 та ОСОБА_11(а.с.23-24), його син ОСОБА_6, 2010 року народження, перебуває на диспансерному обліку, йому рекомендовано противорецидивне лікування двічі на рік та санаторне - курортне лікування, що потребує значних матеріальних витрат, що підтверджується копією довідки № 10 диспансерного обліку дитини - ОСОБА_6, 2010 року народження (а.с.25). Крім того, на теперішній час в нього також існують серйозні проблеми зі здоров'ям, що підтверджується копією довідки на ім»я ОСОБА_2 про потребу довготривалому вживанні медикаментозних препаратів та постійному лікуванні (а.с.26).

Відповідно до ст. 198 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки ОСОБА_3 є сином позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, та проживає разом з позивачкою, вона має право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на покриття витрат, пов'язаних з навчанням повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідно до наданої довідки в ДНЗ «Якимівський ПАЛ» з 01 вересня 2014 року до 01 лютого 2016 року на денній формі навчання та позивачем доведено, що він потребує матеріальної допомоги. Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що на теперішній час він не працює, мешкає зі своїми батьками, дружиною та неповнолітнім сином, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач зазначив, що він згоден сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 250 гривень щомісячно, за вирахуванням часу канікул, починаючи з моменту набрання чинності рішенням суду та до закінчення навчання, тобто до 01.02.2016 року, але ним не надано доказів того, що він не є працездатним або інвалідом та не має можливості працевлаштуватися, тому відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці заробітку (доходу) платника аліментів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198-200 СК України, ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Костянтинівка Мелітопольського району, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.01.1998 року, аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, у сумі 350 гривень щомісячно, за вирахуванням часу канікул, починаючи з моменту набрання чинності рішенням суду та до закінчення навчання, тобто до 01.02.2016 року, але не більше, як до досягнення ним 23 - річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, уродженця с. Костянтинівка Мелітопольського району, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.01.1998 року, судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок (одержувач - державний бюджет Якимівського району, , МФО банка: 813015, код ЄДРПОУ суду: 37429279 УДК У Якимівському районі ГУДКУ У Запорізькій області, номер доходного рахунку щодо сплати судового збору - 0016, код класифікації доходу бюджету: 22030001 ( пункт 1.1 в таблиці ставок судового збору при поданні до районного суду).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з моменту його проголошення, сторонами в той же строк з моменту отримання. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В.Нестеренко