гСправа № 358/710/15-ц Провадження № 2/358/303/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Богуслав

17 вересня 2015 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Якутюка В.С.,

за участю секретаря Давиденко М.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок», відділу освіти Богуславської РДА, ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_6 про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить скасувати наказ в.о директора ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області за №55-к/тр від 01 квітня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1І.», поновити її на роботі на посаді завгоспа ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів- дитячий садок», зобовязати в.о. директора ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів-дитячий садок» прийняти та оплатити листок непрацездатності серії АГФ №244062, виданий 10.04.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 10 квітня 2015 року та листок непрацездатності серії АГО №649360, виданий 14.04.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 14 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року та стягнути із відповідачів ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів дитячий садок» і ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., посилаючись на те що вона з травня 2014 року тимчасово виконувала обовязки завгоспа в ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, а з 05 червня 2014 року була прийнята на постійну роботу за зазначеною посадою. До її призначення на посаду завгоспа вказану посаду обіймала ОСОБА_6, яку було звільнено за прогули. З 12 січня 2015 року по 21 січня 2015 року вона хворіла та перебувала на лікарняному. Крім того, вона являється вагітною та перебуває на обліку в жіночій консультації. 20 січня 2015 року вона отримала рекомендований лист з повідомленням про вручення, в якому знаходився наказ виконуючого обовязки директора ОСОБА_7 «НВК І-ІІІ ступенів - дитячий садок» від 12 січня 2015 року № 04 к/тр про її звільнення із займаної посади завгоспа 12 січня 2015 року у звязку з поновленням на роботі ОСОБА_6, яка раніше виконувала цю роботу з посиланням на п. 6 ст. 40 КЗпП України. Також в наказі зазначено, що адміністрація не має можливості запропонувати ОСОБА_1 роботу, яку вона могла б виконувати відповідно до її фаху та кваліфікації. Підстава: Рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року. Також в листі було повідомлення про необхідність зявитися в ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» для отримання трудової книжки.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року було скасовано наказ №04 к/тр від 12 січня 2015 року про звільнення її з роботи та поновлено її на посаді завгоспу ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок».

01 квітня 2015 року вона вийшла на роботу та в цей же день в службовому кабінеті в.о. директора ОСОБА_5 вручила їй копію наказу №54 к/тр про поновлення її на роботі, після цього між ними виник конфлікт, внаслідок якого вона потратила до лікарні, де лікувалась стаціонарно по 24 квітня 2015 року. Після лікування вона 25 квітня 2015 року знову вийшла на роботу, але її не допустили до виконання своїх обовязків та вручили копію наказу в.о директора ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області за №55-к/тр від 01 квітня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1І.», де зазначалось, що вона з 02 лютого 2015 року звільнена з посади завгоспа у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу згідно п.6 ст.40 КЗпП.

Вона вважає звільнення її з роботи є незаконним, оскільки в період з 01 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Богуславської ЦРЛ, а тому відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці та крім того, на час звільнення з роботи вона перебувала в стані вагітності, а тому відповідно до ч. 3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок з ініціативи адміністрації не допускається. Оскільки її вдруге незаконно звільнили з роботи, то вона вважає, що внаслідок незаконного звільнення їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона визначає у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 її представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищенаведені обставини та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що рішення апеляційного суду Київської області про поновлення на роботі ОСОБА_6 на посаду завгоспа ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» повинно бути виконано, що і було зроблено адміністрацією ОСОБА_7 НВК, в звязку з чим 01 квітня 2015 року позивача ОСОБА_1, яка вийшла на роботу, було звільнено з посади завгоспа в звязку з поновленням на роботі попереднього працівника згідно п. 6 ст. 40 КЗпП України в звязку з поновленням на роботі ОСОБА_6, яка раніше займала посаду завгоспа. Оскільки вільних посад в навчальному закладі не було, то позивачу не пропонували іншу роботу. На момент звільнення з 02 лютого 2015 року позивач не була ще вагітна, тому адміністрація законно її звільнила, в звязку з чим просив суд відмовити в задоволенні заявленого позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала та надала суду пояснення аналогічні поясненням представника відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні представник відповідача відділу освіти Богуславської РДА ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та зазначила, що на час звільнення ОСОБА_1 з роботи за штатним розписом ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» не було вакантних посад, які можливо було б запропонувати позивачу, а тому її звільнення було проведено без порушення вимог трудового законодавства.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого позову про поновлення на роботі позивача.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідачів, третю особу та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 05 червня 2014 року була прийнята на роботу на посаду завгоспа ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, що підтверджується копією наказу №57 к/тр від 05.06.2014 року.

01 квітня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади завгоспа з 02 лютого 2015 року на підставі наказу в.о. директора ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» ОСОБА_5 згідно п. 6 ст. 40 Кодексу законів про працю України в звязку з поновленням на роботі ОСОБА_6, яка раніше займала посаду завгоспа, що підтверджується копіє наказу №55 к/тр від 01.04.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1І.» та копією трудової книжки позивача.

Із копії листка непрацездатності серії АГФ №244062, виданого 10.04.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 видно, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 01 квітня 2015 року по 10 квітня 2015 року.

Із копії листка непрацездатності серії АГО №649360, виданого 14.04.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 вбачається, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні в період з 14 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у разі поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Звільнення з підстави, зазначеної у п. 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до п. 17 Постанови №9 від 06.11.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст.40 КЗпП (322-08) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Із ч.3 ст.184 КЗпП України видно, що звільнення вагітних жінок і жінок які мають дітей віком до трьох років ( до шести років частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та ст. 240 КЗпП України, тому, установивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням визначеного законом порядку, суд зобовязаний поновити працівника на попередній роботі.

В даному випадку, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивача було звільнено з роботи 01 квітня 2015 року в період її тимчасової непрацездатності, що підтверджується копією листка непрацездатності від 01.04.2015 року.

Крім того, суд вважає, що на момент винесення наказу (01 квітня 2015 року) про звільнення ОСОБА_1 з посади завгоспу в.о. директора ОСОБА_7 НВК ОСОБА_5 було достовірно відомо про те, що позивач знаходиться в стані вагітності.

В даному випадку, оскільки наказ про звільнення позивача з роботи був прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства, то такий наказ підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на роботі на посаді завгоспа ОСОБА_7 НВК «ОСОБА_8 ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області з 01 квітня 2015 року.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь 5000 грн. моральної шкоди, то суд вважає за можливе відмовити в їх задоволенні, оскільки в судовому засіданні не було встановлено належних фактів щодо порушення законних прав працівника, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагання від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Із п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України видно, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконного звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

На підставі ст.ст. 40, 43 Конституції України, ст.ст.40 ч.3, 184, 235, 237-1 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61, 62, 209, 212, 214, 215, 218, 367 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ в.о. директора ОСОБА_7 навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області №55 к/тр від 01 квітня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1І.».

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді завгоспа ОСОБА_7 навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області з 02 лютого 2015 року.

Зобовязати ОСОБА_7 навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області прийняти та оплатити листок непрацездатності серії АГФ №244062, виданий 01.04.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 10 квітня 2015 року та листок непрацездатності серії АГО №649360, виданий 14.04.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 14 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Повне мотивувальне рішення виготовлено 21 вересня 2015 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_9