ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2661/14-ц
Провадження № 2/362/97/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді -Орди О.О

при секретарі -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1997 року та зареєстрованого в реєстрі за № 512, виданого Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області на імя ОСОБА_3 в частині визнання за ОСОБА_1 право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку № 5 по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області та зобовязання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 1/2 частину спірного житлового будинку в натурі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 08 липня 1994 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на її домоволодіння № 4 та 4а по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області. В 1992 році ОСОБА_4Д склала заповіт на її імя заповіт на домоволодіння № 4 по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області, на домоволодіння № 4а по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області заповіт не складався. Свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом а саме на домоволодіння № 4 по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області нею було отримано в січні 1995 року, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння № 4а по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області у неї не було можливості оскільки не було коштів та в звязку з юридичною необізнаністю нею не було в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом зазначено що є інше спадкове майно. В 1997 році ОСОБА_3Ф (нині померлий) звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначив, що інших спадкоємців не має та спакове майно складається з житлового будинку № 5 по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області на який 18.02.1997 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. 24 липня 2013 року вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 4а по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва на зазначений будинок оскільки вона не зверталась з заявою про прийняття спадщини та свідоцтво про право на спадщину було видано ОСОБА_3Ф на житловий будинок № 5 (за не існуючою поштовою адресою) по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області. Оскільки отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 5 (бувша 4а) по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області вона не змогла із за помилки нотаріуса, просила внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом на № 5 (бувша 4а) по вулиці Білоцерківська в с. Пологи Васильківського району Київської області яке видане на імя померлого брата ОСОБА_3 та зобовязати ОСОБА_2 (який є спадкоємцем померлого ОСОБА_3Ф та власником спірного будинку)повернути 1/2 частину спірного житлового будинку в натурі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити, повідомила що вважає, що позивачем не отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок, з вини нотаріусів, які завели дві спадкові справи, крім того, вона вважає, що оскільки позивачем було подано заяву про прийняття спадщину за заповітом, отже она є і такою яка прийняла спадщину за законом.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити зазначивши що позивач в 2010 році уже зверталась до суду з позовом до нині померлого ОСОБА_3Ф про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про прийняття спадщини частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного житлового будинку. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2010 у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2011 року залишено без змін , та встановлено що позивач пропустила строк звернення до суду з позовом та такий розподіл спадщини відбувся оскільки це було волевиявленням померлих батьків, оскільки на час будівництва спірного житлового будинку ОСОБА_3Ф єдиний не мав власного житла, єдиний хто вклав гроші в будівництво спірного житлового будинку. Крім того померлий ОСОБА_3Ф фактично прийняв спадщину після померлої матері а тому у нотаріуса не було підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом при відсутності заяв інших спадкоємців.

Третя особа Гребінківська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, від представника надійшла заява про слухання справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийщов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 08 липня 1994 року померла ОСОБА_5, мати позивача по справі, що стверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.5/ .Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина в с. Пологи Васильківського району у вигляді домоволодінь, що належали їй на праві власності відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 4 по вулиці Білоцерківській в с. Пологи Васильківського району Київської області, виданого Пологівською сільською радою 01.08.1988 року і Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок 4а по вулиці Білоцерківській в с. Пологи Васильківського району Київської області, виданого Пологівською сільською радою 20 травня 1993 року /а.с.94,109/

Відповідно до заповіту від 30 травня 1992 року, посвідченого секретарем виконкому Пологівської сільської ради Васильківськогорайону /а.с.108/ ОСОБА_4Д заповіла на випадок своєї смерті належний їй старий жилий будинок , погріб , гараж, що знаходяться в с. Пологи, Васильківського району Київської області по вулиці Білоцерківській, 4 своїй дочці ОСОБА_1.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 18.01.1995 року , виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1Ф прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та огорожею в с. Пологи Васильківського району по вулиці Білоцерківській, 4 /а.с.9/ і є його власником.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1997 року, виданого державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори, власником житлового будинку № 5 по вулиці Білоцерківській в с. Пологи Васильківського Району Київської області є ОСОБА_3Ф, який успадкував будинок після померлої матері- Кириченко К.Д (а.с.95).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 травня 2012 року виданого ОСОБА_7, державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-829 власником житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Пологи Васильківського Району Київської області по вулиці Білоцерківській, 5 є ОСОБА_2П, який успадкував будинок після померлого батька- Кириченко П.Ф (а.с.55).

Вирішуючи спір, суд вважає правильним застосування норм ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спадкових правовідносин.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР /1963 року/ визнається , що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Із копії спадкової справи № 30 вбачається, що ОСОБА_1Ф звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Пологи Васильківського району по Білоцерківській, 4 і просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зазначено, що інших спадкоємців , передбачених ст. 535 ЦК УРСР немає /а.с.106/, заяви інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2010 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним і визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, позовом ОСОБА_8, ОСОБА_10 до ОСОБА_3, 3-ті особи Васильківська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про визнання спадщини частково недійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, позовом ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-і особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 і ОСОБА_10 про встановлення факту членства у колгоспному дворі, визнання частково недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права на частку у спільній сумісній власності, у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним і визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування відмовлено, у задоволенні ОСОБА_8, ОСОБА_10 до ОСОБА_3, 3-ті особи Васильківська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про визнання спадщини частково недійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування відмовлено, у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-і особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 і ОСОБА_10 про встановлення факту членства у колгоспному дворі, визнання частково недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права на частку у спільній сумісній власності відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2011 року залишено без змін.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2010 року зокрема встановлено: «Але, як встановлено в судовому засіданні, спадкодавцю належав і інший будинок, по Білоцерківській 4-а,/ в подальшому №5/, відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 20.05.1993 року Відповідно до ст. 69 Закону України Про нотаріат державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом окрім перевірки факту смерті спадкодавця, наявності заповіту, часу і місця відкриття спадщини, перевіряє склад спадкового майна. З тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_5 заповіла на випадок своєї смерті своїй дочці ОСОБА_1 старий жилий будинок , погреб, гараж, що знаходяться в с. Пологи по вул. Білоцерківській, 4, що стосується іншого майна, а саме будинку по Білоцерківській 4-а /в подальшому №5/, розпорядження не залишила, а тому у спадкоємців , якими є сторони по справі, в 1994 році виникло право на спадщину за законом»

Крім того згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2010 року «позивач ОСОБА_1Ф, як спадкоємець першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/ мала право на спадщину і у вигляді зазначеного житлового будинку , як мали таке право і позивач ОСОБА_2Ф і померла ОСОБА_9Ф, але як встановлено в судовому засіданні, з заявою про прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК УРСР, не звернулись, при цьому знали, що їх права порушуються, оскільки у спадковому будинку проживає інша особа, при чому протягом тривалого часу, яка закінчила при відсутності з їх сторони заперечень добудову будинку, утримувала його, здійснювала добудови, а відповідно до ст 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов , а право на позов виникає з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а ст.ст.71,80 ЦК УРСР /1963 року/ загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено встановлюється в три роки, закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови у позові, при цьому ці вимоги не є такими, на які позовна давність не поширюється .Крім того, суд вважає, що саме такий розподіл спадщини, що склався на даний час ,є волевиявленням померлих батьків сторін, оскільки на час побудови спірного будинку, позивач ОСОБА_3Ф єдиний не мав власного житла і єдиний із дітей проживав біля батьків ,до того ж єдиний вклав свої кошти і свою працю в завершення будівицтва, інше в судовому засіданні не доведено. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1Ф, ОСОБА_2Ф і ОСОБА_10О про визнання за ними права власності на частку у спірному будинку, по 1/4 за кожним, базуються на законі, але не можуть бути задоволені, оскільки позивачами пропущені строки позовної давності ,встановлені законом для захисту прав , а підстав для їх поновлення суд не вбачає, і, крім того, вимоги про це позивачами не висувались»

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу Української УРСР (1963 року) Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно ст. 76 Цивільного кодексу Української УРСР (1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові, що передбачено ст. 80 Цивільного кодексу Української УРСР (1963 року)

Враховуючи вищевикладене, той факт що позивач уже зверталась з тих самих підстав з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок частково недійсним, а отже судом досліджувалися ті обставини, на які посилається позивач при розгляді даної цивільної справи, та рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2010 року, яке набрало законної сили, встановлено: «Що стосується вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім,я ОСОБА_3Ф, то позивачами не наведено визначених законом підстав для визнання його частково недійсним, а посилка позивача ОСОБА_1Ф на те, що вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а значить спадщину прийняла і видача свідоцтва про прийняття спадщини ніяким строком не обмежена, не відповідає дійсним обставинам, оскільки результатом прийняття спадщини є отримання відповідного свідоцтва про прийняття спадщини, а оскільки уже в 1994 році виник спір про право із спадкоємцем, який фактично розпоряджався спадковим майно, то питання про видачу такого свідоцтва залежало від вирішення цього спору в установлені законом строки. Оскільки позивач ОСОБА_3, продовжуючи проживати у спадковому будинку фактично прийняв спадщину після померлої матері, тому при оформленні спадщини на його імя в 1997 році, тобто три роки потому після смерті спадкодавця, у нотаріуса не було визначених законом підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом при відсутності заяв інших спадкоємців». Крім того суд в рішенні зазначив що ОСОБА_1Ф, з заявою про прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК УРСР, не звернулась, при цьому знала, що її права порушуються, оскільки у спадковому будинку проживає інша особа, при чому протягом тривалого часу, яка закінчила при відсутності з їх сторони заперечень добудову будинку, утримувала його, здійснювала добудови, а отже ці факти не потребують доказування. Разом з тим позивач з даним позовом звернулася до суду лише у червні 2014 року, тобто після спливу трьохрічного строку загальної позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: - набуття або збереження майна; - набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Отже вимога про зобовязання ОСОБА_2 повернути ? частину спірного будинку в натурі, не підлягає задоволенню оскільки відповідач є власником житлового будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а отже судом не встановлено незаконних підстав набуття права власності на спірний житловий будинок, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.71,76,80, 548,549,553 ЦК України/ в редакції 1963 року/, ст. 267,268 ЦК України / в редакції 2004 року), ст.ст. 3,10,15,60,61 ,109,212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя