Справа № 2-4/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розлянувши у судовому засіданні в м. Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, про усунення від права на спадкування, про визнання права власності на майно та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, про усунення від права на спадкування, про визнання права власності на майно та стягнення моральної шкоди,мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

В 1995 році у Кинашівській сільській раді його рідна тітка ОСОБА_4 зробила заповіт про те, що все своє майно заповідає йому - ОСОБА_1 та його рідному брату - відповідачу ОСОБА_2, в рівних частках.

Його рідний брат про смерть тітки не повідомив. Він дізнався про смерть тітки від свого сина, який о 21год.30 хв. дізнався про це в магазині від чужих людей, Потім він дізнався про те, що 22.02.2006 року заповіт був змінений не на його користь, а на користь його рідного брата -ОСОБА_2.

Новий заповіт був посвідчений секретарем сільської ради - ОСОБА_3, яку брат 20.02.2006 року привозив на таксі до тітки, хоча йому сказав, що 20.02.2006 року о 9.00 год. ранку привозив на таксі лікаря до тітки.

Так, на підставі вищевикладеного заповіту, у власність відповідача по справі перейшло усе спадкове майно, яке складалося із:

- житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вулиці Жовтнева, 87 в с. Нестерварка, Тульчинського району, вартістю - 11675 грн. згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ;

· земельної ділянки площею 1,9265 га., розташованої на території Кинашівської сільської ради, вартістю - 20110,91 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки посвідченого державним актом серія ВН 3170097;

· майновий пай в розмірі 2598,00 грн. згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ВІ XXII №013182.

Оскільки він був абсолютно впевнений у тому, що тітка ніколи не змінила б своє волевиявлення на користь його рідного брата, який не турбувався про неї і не доглядав її, більше того, часто влаштовував із нею суперечки, за що спадкодавець його не любила, то він звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин по факту підробки та заволодіння спадковим майном шляхом підробки документів.

Відповідача по справі оскаржуваного заповіту було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 358 ч.І, ч.З КК України та постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.06.2012 року було звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строку давності.

06.12.2012 року постановою Тульчинського районного суду Вінницької області було розглянуто кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.190 ч.І КК України, який своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв"язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а справу провадженням закрити.

Відтак, факт підробки відповідачем по справі заповіту, тим самим, спотворення волевиявлення спадкодавці, встановлений.

Частина 2 статті 1224 ЦК України передбачає наступне:

- не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти

заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на

спадкування у них самих.

Згідно частини 2 статті 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем.

Частини 1 та 2 статті 1257 ЦК України передбачають, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом зацікавленої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Крім цього, оскаржуваний заповіт складався у присутності секретаря Кинашівської сільської ради, яка за моїм глибоким переконанням перебувала у злочинній змові із ОСОБА_2, про свідчить невідповідність у дачі показів обох відповідачів у досудовому слідстві та у судді Берегового О.Ю., що сприяло вчиненню злочину: підробці підписів в заповіті та графі № 40 „Розписка про одержання оформленого документу" книги реєстрації актів нотаріальних дій. Правової оцінки діям даної посадової особи надано не було, але очевидним є порушення з її сторони вимог Закону України „Про нотаріат" (ст.ст.43-45), оскільки до її обов'язків безпосередньо входили функції нотаріуса на території Кинашівської сільської ради.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2012 року встановлено, що 22.02.2006 року приблизно о 8 годині 30 хвилин в с.Нестерварці Тульчинського району ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні будинку № 87 по вул. Жовтневій, під час складання заповіту від імені ОСОБА_4 на його користь, усвідомлюючи протиправність своїх дій та з метою використання в подальшому заповіту на майно ОСОБА_4, не погодивши свої дії з спадкодавицею, поставив фіктивні підписи в двох примірниках заповіту від 22.02.2006 року, тобто підробив підпис в офіційних документах. Доказом того є висновки судово-почеркознавчих експертиз - Вінницького КНІСЕ за №140 від 19 лютого 2010 року та Київського НІСЕ за №7063/10-11 від 06.01.2011 року, де вказано, що заповіт від 22.02.2006 року підписаний не ОСОБА_4, а іншою особою. У висновку судово-почеркознавчої експертизи Вінницького КНІСЕ №2837 від 20.02.2012 року за матеріалами кримінальної справи №10210214 вказано, що підписи від імені ОСОБА_4, в двох примірниках заповіту від 22.02.2006 року і підпис від її імені в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Кинашівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області, що розташований в реєстраційному записі під №40 від 22.02.2006 року в графі „Розписка про одержання оформленого документа" - ймовірно виконані - ОСОБА_2.

04.05.2012 року ОСОБА_2 написав явку з повинною, в якій повідомив про вчинені ним злочини, передбачені ч.І ст.358 і ч.З ст.358 КК України - підроблення документа.

26.09.2012 року ОСОБА_2 написав явку з повинною, в якій повідомив про вчинений ним злочин, передбачений ч.І ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням моєю довірою.

13 липня 2007 року рішенням Тульчинського районного суду визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_4,померлої 22.02 2006 року, а саме:

· на житловий будинок загальною площею 40,0 м2, житловою площею 14,8м2, який розташований в с.Нестерварка Тульчинського району Вінницької області, вул..Жовтнева, буд.№87, з надвірними спорудами - вхідним майданчиком під літерою „а", сараєм під літерою „Б", погребом під літерою „П" та спорудами 1-4;

· на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9265 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована на ім"я спадкодавці ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії ВН №170097, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією 18 лютого 2003 року на підставі рішення цієї ж адміністрації №52-р від 10 лютого 2003 року;

· на майновий пай члена КСП-ПСП „Україна" с.Кинашів Тульчинського району, в розмірі 2598,00 грн., відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ XXII - 013182 виданого Кинашівською сільською радою на ім"я спадкодавиці ОСОБА_4 28.12.2001 року.

Тульчинський районний суд Вінницької області 13.07.2007 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, в частині визнання права власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_4, яка згідно заповіту від 22.02.2006 року, посвідченого секретарем Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, все своє майно заповіла ОСОБА_2

14 лютого 2013 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Вінницької області, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про

визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення

Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 липня 2007 року вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 липня 2007 року скасувати; ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні

позову ОСОБА_2 до Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області

про визнання права власності на спадкове майно за заповітом від 22.02.2006 року, посвідченого

секретарем Кинашівської сільської ради Тульчинського районного суду Вінницької області, що

залишилось після смерті ОСОБА_4, померлої 22 лютого 2006 року, відмовити.

25 липня 2013 року Тульчинський районний суд Вінницької області виніс рішення, яким визначив ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_4, померлої 22.02.2006 року, терміном на три місяці.

Тульчинською нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 померлої 22.02.2006 року, заведено спадкову справу 21.09.2013 року за №659/2013, на підставі письмової заяви, яка надійшла від імені ОСОБА_1.

Відповідно до ч.І ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину.

Згідно ч.І ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу прийняття спадщини.

Відповідно до ч.І ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини,то він вважається таким, що не прийняв її.

ОСОБА_2 не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилось після смерті ОСОБА_4, а звернувся до суду з позовом до Кинашівської сільської ради про визнання права власності на майно за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 22.02.2006 року. На день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 не проживав на одній житловій площі, не вів спільного господарства та не був зареєстрований за будинком №87 по вуд.Жовтневій с Нестерварці.

18 квітня 2014 року Тульчинський районний суд визнав незаконним та скасував державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,9265 га., розташованої на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, що належала спадкодавиці ОСОБА_4, серія ЯЕ №691673 від 28.03.2008 року, на ім"я ОСОБА_2

Визнав незаконною та скасував державну реєстрацію права власності на ім"я ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 40,0 м2, житловою площею 14,8м2, який розташований в с. Нестерварці Тульчинського району Вінницької області, вул. Жовтнева, буд.№87, з надвірними спорудами - вхідним майданчиком під літерою „а", сараєм під літерою „Б", погребом під літерою „П" та спорудами 1-4, які належали спадкодавці ОСОБА_4

Визнав недійсним та скасував свідоцтво про право власності на майновий пай серія ВІ №013872 від 18.02.2008 року, видане на ім"я ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 06.06.2011 року згідно договору купівлі-продажу продав свій майновий пай у ПСП „Україна" с. Кинашів Тульчинського району ОСОБА_5 Відповідач, усвідомлюючи значення своїх дій, з корисливою метою в порушення вимог чинного законодавства, незаконно заволодів, а в подальшому реалізував майновий пай ОСОБА_4 Кошти від реалізації майнового паю привласнив з метою розпорядитись за власним бажанням. Тульчинський районний суд 17.09.2014 року визнав недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 06.06.2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

В зв"язку з тим, що рішення Кинашівської сільської ради від 23.11.2007 року про закріплення за ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,3075 га біля його житлового будинку по вул. Жовтневій,79 та земельної ділянки площею 0,0610 га біля успадкованого житлового будинку по вул. Жовтневій,87 базувались на підробленому заповіті, Тульчинський районний суд 26.12.2014 року визнав недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Кинашівської сільської ради.

Неправомірними діями відповідачів по справі йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50000,00 грн. Він втратив спокій, постійно нервує з приводу несправедливого відношення до себе та тітки. Відповідачі навмисно, з корисливих мотивів позбавили його спадщини. Порушення відповідачами його прав та законних інтересів призвело то того, що він отримав психологічну травму. Через нервування та хвилювання він почав погано спати, у нього погіршився стан здоров"я, а лікуватись немає за що. Він відчував і відчуває себе ошуканою жертвою шахрая, з яким судиться вже сьомий рік.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає наступне: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не погодився на вирішення проблеми в досудовому порядку, для вирішення даного питання він змушений звернутись за наданням юридичної допомоги, за що ним було сплачено відповідно до квитанції кошти, а згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.І ст.79. ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов"язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.З ст.79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Витрати на проведення судово-почеркової експертизи №7063/10-11 від 06.01.2011 р. склали суму 2480,64 грн. та на проведення судово-почеркової експертизи №140 від 19.02.2010 р. 917,76 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Просить суду ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати заповіт від 22.02.2006 року, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 недійсним.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування майна після смерті .ОСОБА_4 в порядку ч.2.ст.1224 ЦК України.

Визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_4, померлої 22.02.2006 року, а саме:

- житловий будинок , загальною площею 40,0 м2, житловою площею 14,8м2, який

розташований в с.Нестерварці Тульчинського району Вінницької області,

вул..Жовтнева, буд.№87, з надвірними спорудами - вхідним майданчиком під літерою „а", сараєм під літерою „Б", погребом під літерою „П" та спорудами 1-4, які належали спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності № 1577, виданого виконкомом Кинашівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області 29.10.1987 року;

· земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9265 га, розташовану на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, що належала спадкодавиці ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії ВН №170097, кадастровий № :02:000:0363, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією 18 лютого 2003 року на підставі рішення цієї ж адміністрації №52-р від 10 лютого 2003 року;

· майновий пай члена КСП-ПСП „Україна" с.Кинашів Тульчинського району в розмірі 2598,00 грн., відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ XXII № 013182, виданого Кинашівською сільською радою на ім"я спадкодавиці ОСОБА_4 28.12.2001 року.

Стягнути з відповідачів на його користь солідарно заподіяну мені моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Стягнути з відповідачів на його користь всі судові витрати:

на адвоката ОСОБА_6 - 6000,00 грн., адвоката ОСОБА_7 - 3000,00 грн., судово-почеркознавих експертиз - 917.76 грн., судовий збір - 500,00грн. та 381.14грн.

В судове засідання позивач не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника.

Представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не з»явилась.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9, в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Пояснив суду, що заповіт від імені ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_2 від 22.06.2006 року дійсно посвідчений ОСОБА_3, яка на той час працювала секретарем Кинашівської сільської ради Тульчинського району. Проте вона не може бути відповідачем у справі, оскільки нотаріуси чи особи, уповноважені на вчинення нотаріальних дій не можуть виступати відповідачами у справах про спадщину. Вони можуть залучатись до справи в якості третіх осіб. Фактичні обставини про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст.ст.358,190 КК України вони визнають. Це притягнення пов»язане із підробкою заповіту від імені ОСОБА_4 від 22.06.2016 року. ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за давністю. Факт підробки заповіту вони ОСОБА_2 також визнають. Не оспорюють вони також факт встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини та відкриття спадкової справи за його заявою.

При цьому він також вважає, що заповіт не може бути визнаний судом недійсним, бо він є нікчемним.

Із наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається наступне.

Згідно заповіту від 13.03.1995 року, посвідченого секретарем Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_10, ОСОБА_4 заповідала все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно заповіту від 22.02.2006 року, посвідченого секретарем Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_3, ОСОБА_4 заповідала все своє майно ОСОБА_2.

За рішенням Тульчинського районного суду від 13.07.2007 року право власності на - житловий будинок , загальною площею 40,0 м2, житловою площею 14,8м2, який

розташований в с.Нестерварці Тульчинського району Вінницької області,

вул..Жовтнева, буд.№87, з надвірними спорудами - вхідним майданчиком під літерою „а", сараєм під літерою „Б", погребом під літерою „П" та спорудами 1-4, які належали спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності № 1577, виданого виконкомом Кинашівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області 29.10.1987 року;

· земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9265 га, розташовану на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, що належала спадкодавиці ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії ВН №170097, кадастровий № :02:000:0363, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією 18 лютого 2003 року на підставі рішення цієї ж адміністрації №52-р від 10 лютого 2003 року;

· майновий пай члена КСП-ПСП „Україна" с.Кинашів Тульчинського району в розмірі 2598,00 грн., відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ XXII № 013182, виданого Кинашівською сільською радою на ім"я спадкодавиці ОСОБА_4 28.12.2001 року, визнано за ОСОБА_2

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.10.2008 року ЦюпкоВ.І.с платив адвокату ОСОБА_6 за надання правової допомоги 2000 грн.

Згідно квитанції № К13/В/41 від 11.12.2008 року ОСОБА_1 сплатив за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.

Ухвалою Тульчинського районного суду від 02.02.2009 року накладено арешт на житловий будинок із господарськими будівлями по вул..Жовтневій,87 в с.Нестреварці Тульчинського району Вінницької області.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № НОМЕР_1 від 19.02.2009 року ОСОБА_4 померла 22.06.2006 року в с.нестреварці Тульчинскього району Вінницької області.

За висновком №140 судово-почеркознавчої експертизи від 19.02.2010 року, проведені експертами Вінницького відділення КНДІСЕ підписи від імені ОСОБА_4 в заповті від 22.06.2006 року виконані не ОСОБА_4

Згідно акту №140 від 19.02.2010 року вартістю експертизи складає 917 грн.78 коп.

За висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 7063/10-11 від 06.01.2011 року, проведеної експертами КНДІСЕ підписи в першому та другому примірниках заповіту від 22.06.2006 року виконані від імені ОСОБА_4 однією особою з наслідуванням підпису останньої, але не самою ОСОБА_4

Підписи у заповіті від 13.03.1995 року виконані самою ОСОБА_4

Згідно акту №7063/10-11 від.06.01.2011 року вартістю експертизи становить 2480 грн.64 коп.

Згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.06.2012 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.358 ч.1 та ч.3 КК України закрита у зв»язку з закінченням строків давності. ОСОБА_2, який притягувався до кримінальної відповідальності за підробку та використання підробленого заповіту від імені ОСОБА_4, складеного 22.02.2006 року, звільнений від кримінальної відповідальності.

За рішенням Тульчинського районного суду від 25.07.2013 року ОСОБА_1 надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 терміном три місяці.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 10.09.2013 року це рішення залишено без змін.

За висновком судово-почеркознавчої експертизи №2837 від 20.02.2012 року, проведеної експертами Вінницького відділення КНДІСЕ за матеріалами кримінальної справи №102/02/14 підписи в заповіті від 22.06.2006 року від імені ОСОБА_4 ймовірно виконані ОСОБА_2

За постановою Тульчинського районного суду від 06.12.2012 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.190 ч.1 КК України закрита в зв»язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької

області від 14.02.2013 року рішенням Тульчинського районного суду від 13.07.2007 року право власності ОСОБА_2 на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 скасоване. Ухвалене нове рішення про відмову ОСОБА_2 в позові.

Рішенням Тульчинського районного суду від 18.04.2014 року скасовано державний акт на земельну ділянку площею 1,9265 га, виданий на ім.»я ОСОБА_2 28.03.2008 року та його державна реєстрація. Цим же рішенням визнана незаконною та скасована державна реєстрація права власності на житловий будинок по вул.Жовтневій,87 в с.Нестреварці Тульчинського району за ОСОБА_2, а також свідоцтво про право власності на майновий пай на його ім»я.

Із явки з повинною ОСОБА_2 від 04.05.2012 року вбачається, що ним було підроблено 2 примірники заповіту від 22.06.2006 року від імені тітки ОСОБА_4 на своє ім.»я.

За повідомленням державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 25.12.2013 року за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову №659/2012 після смерті ОСОБА_4, померлої 22.06.2006 року.

Згідно квитанції № 5322/з58 від 20.05.2015 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір 381 грн.14 коп.

Згідно квитанції № 5322/з7 від 25.03.2015 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір 500 грн.

Згідно квитанції №51/12 від 13.09.2012 року ОСОБА_1 сплачено адвокату ОСОБА_7 3000 грн. за надання правової допомоги.

Дослідивши надані сторонами докази у справі, оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.13 Європейської Конвенції з прав людини кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції було порушено, має право на ефективний спосіб правового захисту.

Відповідно од ст.6 цієї ж Конвенції кожен має право на справедливий суд незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов»язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на спадкове майно після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 При цьому ним подана заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини і за цією заявою нотаріусом відкрита спадкова справа. Отже його право на отримання спадкового майна після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 ним реалізовано і на час розгляду справи ніким не оспорюється.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства і на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, про що винесена відповідна ухвала.

Позивачем ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3,які за змістом аналогічні позовним вимогам, заявленим до ОСОБА_2 як особи, що здійснила спробу привласнити частину спадкового майна позивача шляхом підробки заповіту. Відповідачка ОСОБА_3 на час складання підробленого заповіту відповідно до ст.ст.37 Закону України «Про нотаріат» як секретар Кинашівської сільської ради виконувала функції нотаріуса.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику с у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

З цих підстав відповідачка ОСОБА_3 не може бути стороною у справі і до неї не можуть бути звернуті вимоги позивача щодо захисту свого права на спадкування.

Позивачем ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_3 також заявлені позовні вимоги щодо солідарного із ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачем в судовому засіданні надані докази про наявність вини відповідача ОСОБА_2 у заподіянні моральної шкоди.

Зокрема, постановами Тульчинського районного суду від 18.06.2012 року та 06.12.2012 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за діяння, метою яких було заволодіння часткою спадкового майна, що належить позивачу, і від скоєння яких заподіяна моральна шкода.

Свою вину у вчиненні цих діянь ОСОБА_2 не заперечував.

При цьому щодо винності ОСОБА_3 позивачем суду належних доказів не надано.

До кримінальної відповідальності вона за підробку підписів у заповіті не притягувалась. Заповіт для отримання частини спадкового майна не використовувала.

В позовній заяві позивач як підставу відшкодування позивачами моральної шкоди визначає їх неправомірні дії. При цьому, якщо неправомірність дій відповідача ОСОБА_2 встановлена, то неправомірність дій ОСОБА_3 при посвідченні заповіту від імені ОСОБА_4 від 22.06.2006 року жодним юридичним рішенням не встановлена, винність їй дій та обставини їх вчинення також не визначені.

Суду також не надано доказів,що позивач чи інші особи дії секретаря Кинашівської сільської ради ОСОБА_3 при вчиненні нотаріальної дії посвідченні заповіту, оскаржували і вони визнані незаконними.

За таких обставин суд вважає,що відповідачка ОСОБА_3 не може нести відповідальність за заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» Верховний Суд орієнтує суди,що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ,заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у порушенні права власності.

Відповідач же ОСОБА_2, який вчинив неправомірні дії та намагався протиправно заволодіти часткою спадкового майна ОСОБА_4, яка належала позивачу, повинен відшкодувати моральну шкоду.

Суд вважає, що наданими позивачем суду доказами підтверджено, що ці дії відповідача ОСОБА_2 завдали йому моральних страждань. Але розмір компенсації за ці страждання, визначений позивачем суд вважає дещо завищеним.

Справедливим та співрозмірним із заподіяною моральною шкодою суд вважає розмір у 5000 грн.

Підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання заповіту від 22.06.2006 року, складеного від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, недійсним.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Згідно ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 не підписувала цей заповіт. Це підтверджено висновками почеркознавчих експертиз і відповідачами ці обставини визнані.

Отже, при складанні заповіту волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало його волі. За цих обставин за позовом заінтересованої особи на підставі ч.1 ст.1257 ЦК України суд визнає заповіт недійсним.

Суд не може погодитись із запереченнями проти визнання заповіту недійсним представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9, який вважає, що вказаний заповіт є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт вважається нікчемним, якщо він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Заповіт від імені ОСОБА_4 був складений у письмовій формі як того вимагає ч.1 ст.1247 ЦК України. Він посвідчений у встановленому ст.1248 ЦК України порядку.

Не вважає суд також, що заповіт складений особою, яка не мала на це права.

Секретар сільської ради відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат» вправі була посвідчувати заповіт. Але при цьому вона повинна була пересвідчитись у справжньому волевиявленні спадкодавці ОСОБА_4 та підтвердити це волевиявлення підписом у заповіті саме ОСОБА_4

Не може бути задоволена вимога позивача про усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування.

Висуваючи таку вимогу позивач посилається на ч.2 ст.1224 ЦК України, якою передбачено,що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

В судовому засіданні не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 умисно перешкоджав ОСОБА_4 скласти заповіт, внести до нього зміни або його скасувати і цим сприяв збільшенню своєї частки у спадщині.

Навпаки, встановлено, що ОСОБА_4 ще 13.03.1995 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Цей заповіт на час розгляду справи судом є дійсним.

В складанні наступного заповіту спадкодавця ОСОБА_4 взагалі не брала участі.

Неправомірні дії ОСОБА_2 щодо підроблення заповіту від імені спадкодавиці не підпадають під дію ч.2 ст.1224 ЦК України, оскільки він умисно не перешкоджав скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати з метою збільшення своєї частки у спадщині. Складення ним самим нового заповіту не є підставою для усунення від права на спадкування на відповідно до ч.2 ст.1224 ЦК України.

Інших, передбачених ст..1224 ЦК України підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування судом не встановлено.

Суд також вважає за правильне, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, оскільки позивач при зверненні до суду поніс такі витрати , вони документально підтверджені і на її користь ухвалене судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,13 Європейської Конвенції з прав людини,ст..ст.1167, 1224, 1233,1247,1248,1257 ЦК України, ст..ст.3, 88, 205, 212, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати заповіт від 22.02.2006 року, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 недійсним.

В усуненні ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000 ( п»ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5917 ( п»ять тисяч дев»ятсот сімнадцять ) грн. 76 коп.

В стягненні зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди та судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення суду до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: