У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Мукачівська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав її батькам -

ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадщину після його смерті прийняли мати - ОСОБА_7 та брат - ОСОБА_8, оскільки проживали разом зі спадкодавцем у спадковому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, а спадщину після смерті прийняв брат ОСОБА_8 фактично вступивши в управління спадковим майном. Таким чином ОСОБА_8 став власником житловим всього будинку по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, внаслідок чого відкрилася спадщина на спадкове майно. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. На день своєї смерті з ним ніхто не проживав, дружини та дітей у нього не було, а найближчими родичами є брат та сестра.

З метою прийняття спадщини ОСОБА_4 у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. Також спадщину прийняв її брат ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, залишивши заповіт на користь свого сина ОСОБА_5

Після прийняття спадщини вона звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення за нею спадкового майна, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Вказувала, що будинок побудовано її батьками на земельній ділянці, відведеній для цієї мети, про що є записи у погосподарській книзі, а відтак вважала, що є підстави для визнання за нею права власності на цей будинок.

Крім того, оскільки у свідоцтві про народження та свідоцтві про одруження вона записана як ОСОБА_4, а в паспорті громадянина України її ім'я записали за українським аналогом «ОСОБА_4», то виникла певна розбіжність, що не дає можливість підтвердити родинні зв'язки з померлим братом.

Просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, а саме, що вони є братом та сестрою; визнати за нею право власності на Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року позов задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, як родичами другого ступеня споріднення (сестра та брат). Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини домоволодіння, що складається: з житлового будинку літ. «А», який складається з двох житлових кімнат площею 39,10 кв. м, веранди площею 7,10 кв. м, кухні площею

12,50 кв. м, комори площею 8,90 кв. м (побудови 1922 року), літньої кухні літ. «Б» (побудови 1922 року), сараю літ. «В» (побудови 1922 року), вбиральні літ. «Г» (побудови 1922 року), розташованого по АДРЕСА_1, збудованого до 1992 року, у порядку спадкування за законом після смерті її брата

ОСОБА_8 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року у частині визнання права власності в порядку спадкування та вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано, у цій частині позову відмовлено. У іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав батькам позивачки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15) і спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_7 та брат позивачки - ОСОБА_8, оскільки проживали разом з ОСОБА_6 у спадковому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 (а. с. 16), спадщину після смерті якої прийняв ОСОБА_8, фактично вступивши в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 (а. с. 17).

Після смерті ОСОБА_8 не було жодного спадкоємця першої черги, а відтак право на спадкування у спадкоємців другої черги, до якої належить і позивачка, виникло відразу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса 27 грудня 2012 року (а. с. 26), тобто з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви, а також уточненої позовної заяви ОСОБА_4 зазначала, що спадкоємцями були вона та її брат ОСОБА_9

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за

ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування та відмовляючи в цій частині у позові, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з пропуском шестимісячного строку всупереч вимогам ч. 1 ст. 1270 ЦК України, про продовження якого вона не просила.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а:Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.Колегія суддів: Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євтушенко О.І.