Номер провадження: 22-ц/785/702/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну черговості і одержання права на спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014 року, -

встановила:

18 листопада 2013р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну черговості і одержання права на спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 березня 1982р. позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, а 10 лютого 1999р. шлюб між ними розірвано, однак вони продовжували проживати разом однією сімєю. Позивачка опікувала ОСОБА_4 по день його смерті - 19 вересня 2012р. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 31/50 частин домоволодіння № 33 по вул. Орловська в м. Одесі та однокімнатна АДРЕСА_1.

Позивачка є спадкоємцем четвертої черги, а відповідачка, яка є дочкою померлого від першого шлюбу є спадкоємцем першої черги. Оскільки позивачка тривалий час опікувала ОСОБА_4, який знаходився у безпорадному стані по день його смерті, то вона просила суд змінити черговість одержання права на спадкування, та визнати за нею право на спадкування разом з відповідачкою спадкоємцем першої черги в рівних частках.

Позивачка та її представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідачки позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014р. в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_2 просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014р. скасувати, позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому посилається на те, що з відповіді медико-санітарної частини Одеського морського торговельного порту - адміністрація Одеського морського порту за вих. № 2017/32-257 від 13.03.2014р. (а.с. 93 т.1 ) зазначала, що починаючи з 1986 року ОСОБА_4 періодично звертався за медичною допомогою до медичної установи. У відповіді зазначені медичні діагнози. На аркуші справи 81,т.1 міститься відповідь вих. № 01-01-12/132 від 20.02.2014р., КУ „Міська поліклініка № 18" Управління охорони здоров "я Одеської міськради, якою підтверджено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2010 року нерегулярно звертався за медичною допомогою, а постійно звертався за медичною допомогою до поліклініки порту.

У відповіді зазначено, що на протязі всього строку надання медичної допомоги. тобто з 2010 року по день смерті, хворий потребував постійної сторонньої допомоги та догляду. Відповідь підписана головним лікарем медичної установи ОСОБА_5.

Весь цей час за хворим спадкодавцем вона опікувалась, оскільки хворий постійно потребував сторонньої допомоги та догляду, фактично з 2010 року, перебував в безпорадному стані.

Також зазначала, що померлий чоловік був на її утриманні, вона йому купувала одяг, їжу, ліки, здійснювала витрати по утриманню будинку та його ремонт.

Таким чином просила ухвалити нове рішення, яким змінити черговість одержання права на спадкування після померлого 19.09.2012р. ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_2 право на спадкування як спадкоємця першої черги разом із спадкоємицею першої черги ОСОБА_3 в рівних частках.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на те, що сторони проживали сумісно з 1999р. у фактичних шлюбних відносинах, а тому ОСОБА_2, як дружина померлого здійснювала догляд за померлим чоловіком, виконувала всі обовязки як дружина по догляду за ним.

Представник ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Надав письмові заперечення, в яких посилався на те, що сторони дійсно проживали у фактичних шлюбних відносинах, але померлий потребував постійної сторонньої допомоги та догляду з 29.06.2012р. до 19.09.2012р., не тривалий час, виходячи з вимог ч.2 ст. 1259 ЦК України, тобто час протягом двох повних місяців. За відповіддю КУ „Міська поліклініка № 18" потреба у постійному сторонньому догляді за хворим ОСОБА_4 виникла лише з 29 червня 2012р. В матеріалах справи не має доказів того, що позивачка за життя спадкодавця матеріально його забезпечувала, її пенсія була значно менше чим у померлого, який крім пенсії отримував кошти за оренду квартири, яку отримав у спадщину та кошти на вкладі у банку. Доказів того, що померлий знаходився тривалий час у безпорадному стану позивачем по справі не надано. За вимогами ч.2ст.1259 ЦК України є сукупність всіх пяти підстав, які необхідно для задоволення позову. Також зазначив , що позивачка не надала доказів того, що спадкодавець не міг тривалий час самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування та докази того, що вона понесла матеріальні витрати на спадкодавця під час його догляду. Крім того, відповідачка погоджується відшкодувати позивачу витрати за догляд батька на підставі ст.1232 ЦК України(а.с.153-161т.1).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок експерта та його пояснення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на

ч. 2 ст. 1259 ЦК України, в якій зазначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Так з показів свідків, пояснень самої позивачки та медичних документів вбачається, що ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані лише останні два місяці свого життя, що на думку суду не відповідає вимогам ч.2 ст. 1259 ЦК України про тривалий час такого стану. Крім того, позивачка не довела факт того, що вона матеріально забезпечувала спадкодавця, навпаки вона не змогла спростувати доводи представника відповідачки, про те, що спадкодавець самостійно не міг матеріально себе забезпечувати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, також той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як передбачено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Судом встановлено, що 16 березня 1982р. позивачка ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4Я.(а.с.7т.1).

10 лютого 1999р. шлюб між ними розірвано(а.с.8т.1).

Однак вони продовжували проживати разом однією сімєю.

Позивачка ОСОБА_2 опікувалась ОСОБА_4 по день його смерті 19 вересня 2012 року(а.с.6т.1).

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_2 здійснила поховання ОСОБА_4Я.(а.с.15-20 т.1).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 31/50 частина домоволодіння № 33 по вул. Орловська в м. Одесі, в якій позивачка зареєстрована та проживає з 01 грудня 2003р. по теперішній час (а.с.5т.1) та однокімнатна АДРЕСА_1.

Згідно виписки із домової книги від 07.02.2013р. у 31/50 частини домоволодіння № 33 по вул. Орловська в м. Одесі проживали: померлий ОСОБА_4 з 1963р. по день смерті, позивачка ОСОБА_2 з 2003р. по теперішній час(а.с.58,58 зворот). Вказані обставини підтверджено копією будинкової книги(а.с.293-294, т.2).

Матеріалами справи підтверджено, що з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 звернулася 05 квітня 2013р. до нотаріальної контори (а.с.56 т.1), а донька померлого ОСОБА_3 - 12 листопада 2013р.(а.с.55 т.1).

Позивачка ОСОБА_2 є спадкоємицею четвертої черги, а відповідачка є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_4

За рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014р. встановлено факт, який має юридичне значення про те, що ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_4 проживали однієї сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з 1999р. по день смерті ОСОБА_4 Вказане рішення суду вступило в законну силу (а.с.9 ).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно медичної довідки від 13 березня 2014р., яка надана начальником Одеського морського торгівельного порту та копії медичної картки на імя померлого ОСОБА_4, яка була витребувана з морського порту судом апеляційної інстанції, за медичною допомогою ОСОБА_4 звертався , як ветеран порту в медіко - санітарну частину Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт», починаючи з 15.07.1986р. з приводу таких захворювань:

гострий бронхіт, пошкодження м'яких тканин тулуба (1986 р.);

неврит 8-ї пари черепно-мозкових нервів (1989 р.);

туговухість 2-ї стадії, хронічний холецистит (1990 р.);

варикозна хвороба нижніх кінцівок 3-4 стадії (1996 р.);

пневмонія (1996 р.);

жовчокам'яна хвороба (1997 р.);

деформуючий артроз обох колінних суглобів (2004 р.); церебральний атеросклероз (2004 р.);

доброякісна гіперплазія передміхурової залози (2005 р.);

ішемічна хвороба серця (далі - ІХС), атеросклеротичний кардіосклероз (далі - АСКС) СНII стадії (2006 р.);

ІХС, АСКС, фібриляція передсердь СН II стадії, хронічний гепатит (2008р.).

У період з 2009 - 2012 рр. ОСОБА_4 неодноразово звертався до лікарів МСЧ з приводу ІХС, фібриляції передсердь, серцевої недостатності ІІ-ІІІ ступенів, постійно потребував прийому лікарських засобів, неодноразово знаходився на лікуванні у денному стаціонарі МСЧ. З 2012р. у нього реєструється діагноз - цироз печінки змішаного ґенезу, печінкової недостатності ІІ-ІІІ ступенів, портальна гіпертензія, асцит, печінкова енцефалопатія ІІ-ІІІ ступенів.

Разом з тим, у період з 18.06.2012р. по 25.06.2012р. ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в клініці гематології та гастроентерології військово-медичного клінічного центру Південного регіону у край важкому стані з діагнозом: змішаний цироз печінки, стадія «С» по Чайльд-Пью; асцит; жовчокам'яна хвороба; хронічний калькульозний холецистит; нормохромна анемія; ІХС; післяінфарктний кардіосклероз, постійна форма фібриляція передсердь СН II Б - III ст.; посттромбофлебітичний синдром, хронічна венозна недостатність нижніх кінцівок III стадії; хронічний пієлонефрит, загострення. Більше звернень в МСЧ від ОСОБА_4 не зареєстровано( а.с. 93-94т.1, 1-182т.2).

В суді першої інстанції під час розгляду справи, були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які посилались на те, що позивачку ОСОБА_2 знають з 1982р. ОСОБА_11(донька померлого) поїхала з дому у 1996р., за цей період була три-чотири рази у батьків. Померлий ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_2 , яка проживала з ним, піклувалась про нього та сама його поховала. Останні два роки, померлий ОСОБА_4 хворів, до цього він також хворів. До психіатричної лікарні ОСОБА_4 потрапив у звязку із тим, що виходив з будинку та губився, забалакувався. Позивачка приводила його до дому, це тривало довгий час, а потім він потрапив до лікарні. Позивачка опікувала його, родичів у нього не було, також позивачка здійснювала у будинку ремонт, сплачувала всі роботи по ремонту, померлий не приймав участь у цьому. Мати відповідачки померла у квітні 2013р., позивачка ОСОБА_2 також її поховала, відповідачка не приїжджала на поховання матері, а приїхала в літку, та повідомила, що приїхала для того щоб підтримати ОСОБА_2, яка залишиться проживати в цьому будинку. Позивачка ОСОБА_2 ходила за ліками, готувала їжу, прала, прибирала, ніхто їй в цьому не допомагав, вона постійно доглядала та піклувалась про чоловіка до його смерті(а.с.108-117 т.1).

В суді апеляційної інстанції була допитана лікар ОСОБА_12, яка пояснила, що ОСОБА_4 з 2004р. по 2012р. перебував під її медичним наглядом. На момент звернення, ОСОБА_4 мав декілька захворювань, в тому числі: ішемічна хвороба серця, варикозне захворювання, холіцистіт, гепатит, практично нічого не чув, а також у нього були відхилення від нормальної поведінки. ОСОБА_4 до поліклініки постійно приходив з дружиною ОСОБА_2 з тієї причини, що погано пересувався та погано чув. В 2010р. у ОСОБА_4 відбувся психоз і він був направлений на стаціонар до Одеської обласної психіатричної лікарні № 2. Після стаціонару ОСОБА_4 рідше відвідував поліклініку. ОСОБА_4 був хронічним хворим, потребував дорогих медикаментів, потребував дієтичного харчування та потребував стороннього догляду. В 2012р. ОСОБА_4 прийшов на прийом, стан був важкий, у нього була виявлена рідина в животі та легенях та він був направлений на стаціонар до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, і більше його не бачили(а.с.198-201,т.1 ).

Частиною 2 ст.1259 ЦК України, встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України.

Як вбачаться з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статі 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.

Застосування норми ч.2 ст.1259 ЦК України з урахуванням вимог ст. ст.10,60 ЦПК України вимагає доведення позивачем по справі заявлених позовних вимог.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг; 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізований вираз;4) тривалий час здійснення таких дій, визначених в пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликані похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Разом з тим, наявність всіх п'яти вищезазначених обставин, позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не була доведена.

Так в матеріалах справи відсутні належні медичні довідки за життя ОСОБА_4 про те, що спадкодавець ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані тривалий час та потребував сторонньої допомоги.

Позивачем також не надано доказів, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала чи надавала іншу допомогу спадкодавцю, оскільки ті докази, які надані позивачем не свідчать про здійснення позивачем опіки, матеріального забезпечення та надання іншої допомоги саме тривалий час, внаслідок чого колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача про відсутність у суду підстав для застосування приписів ч. 2 ст.1259 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкаОСОБА_2 з січня 2010р. по лютий 2012р. отримувала пенсію у розмірі з 1002 грн. до 1113грн., з березня 2012р. по грудень 2012р. у розмірі з 1130грн. по 1332грн.(а.с.308-312,т.2 ).

Померлий ОСОБА_4 з січня 2010р. по лютий 2011р. отримував пенсію у розмірі з 2175 грн. до 2191грн., з березня 2011р. по лютий 2012р. у розмірі з 2266 грн. по 2300грн., з березня 2012р. у розмірі 2351грн., в квітні 2012р. у розмірі 2357грн., з травня 2012р. по вересень 2012р. у розмірі 2925 грн.(а.с.308-312, т.2 ).

Крім того, суд першої інстанції правильно врахував, що згідно з наведеним законом тільки сукупність обставин, вказаних у ч.2ст.1259 ЦК України може бути підставою для задоволення позову, а наявність лише перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік і хворобу, не може бути достатньою підставою для задоволення вимог позивачки ОСОБА_2

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з того, що зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини (умови), передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України і які підлягають судовій оцінці лише в сукупності.

Посилання позивача та її представника на висновок судово - медичної експертизи від 12.05.2015р., яка була проведена Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що померлий з жовтня 2010р. по день смерті 19.09.2012р. знаходився у безпорадному стані, потребував стороннього догляду приймається до уваги, однак вказаний висновок повинний бути оцінений разом з іншими доказами відповідно до вимог ч.2 ст.1259 ЦК України(а.с.204-219т.2).

Перевіряючи заявлені вимоги та надані позивачем докази по справі, зокрема, щодо надання позивачкоюОСОБА_2 матеріальної допомоги спадкодавцюОСОБА_4 за правилами ч.2 ст.1259 ЦК України, колегія суддів вважає, що така матеріальна допомога має бути основним засобом до існування, оплати комунальних послуг, ліків, придбання особистих речей для хворого тощо.

Однак, такі обставини позивачем не були доведені в суді першої інстанції, а надані докази позивачкою в апеляційному суді про свої доходи та оплату комунальних послуг за місцем свого проживання спростовують вимоги позову щодо її можливостей фактичного надання такої допомоги за правилами вищенаведеного закону та про розмір пенсії, яку вона отримувала, яка була значно меншою, чим пенсія померлого ОСОБА_4

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Підстав для ухвалення нового рішення не має.

Керуючись ст.ст. 209,303,307 ч.1п.1,308,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15