АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9976/2015 Головуючий в 1 інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Борисової О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фінбанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консолідація», Приватне підприємство «Дисконт» про відшкодування збитків, завданих нечесною підприємницькою практикою, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Фінбанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консолідація», Приватне підприємство «Дисконт» про відшкодування збитків, завданих нечесною підприємницькою практикою.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.04.2015 року позовну заяву - повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Вказував на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що судом порушено ст.ст. 15, 16 ЦК України ст. 3, ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 114, ч. 1 ст. 115 ЦПК України. Суд не взяв до уваги ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року, якою встановлено, що даний позов має бути подано до суду відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України. Судом першої інстанції також було порушено строки повідомлення позивача про постановлення ухвали про повернення позовної заяви.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників позивача, які доводи скарги підтримали, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що місцезнаходженням відповідача - ПАТ «Фінбанк» є: м. Одеса, пр. Шевченка 4а, що територіально не відноситься до Солом'янського району м. Києва.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред'явив позов до відповідача та просив відшкодувати збитки, завдані нечесною підприємницькою практикою в розмірі 258 750 029, 16 грн.

Згідно з п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Перевіривши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що позивач звертався з аналогічним позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року позовну заяву повернуто позивачеві для подання до належного суду.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суд виходив з того, що справа не підсудна цьому суду, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, а тому він повинен розглядатися за місцезнаходженням цього майна.

Дана ухвала була оскаржена в апеляційному поряду і ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 вересня 2014 року була залишена без змін.

Разом з тим, апеляційний суд Київської області залишаючи ухвалу без змін, змінив підстави повернення позову на ч.2 ст. 109 ЦПК України.

Вищевказані обставини підтверджуються ухвалою ВССУ від 21 січня 2015 року, якою ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 вересня 2014 року залишено без змін.

Таким чином, переглядаючи ухвали суду першої і апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що заявлений позивачем спір повинен бути пред'явлений за загальними правилами підсудності.

Перевіривши матеріали даної справи та предмет заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що в даному випадку спір виник з приводу стягнення збитків і повинен бути пред'явлений за загальними правилами підсудності.

Тобто суд першої інстанції вірно повернув позовну заяву для подачі до належного суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року, якою встановлено, що даний позов має бути подано до суду відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, на правильність оскаржуваної ухвали не впливає, так як вказана ухвала не оскаржувалась, а аналогічна ухвала за 2014 рік змінена в апеляційному порядку в частині підстав повернення позову, а саме на ч.2 ст. 109 ЦПК України. Судами встановлено, що правила ст. 114 ЦПК України при виборі підсудності до аналогічних позовних вимог не застосовуються.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви для подання до належного суду, не впливають.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: