Справа № 573/2355/15-ц
Номер провадження 6/573/48/15
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Кліщ О.В.

при секретарі Терещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білопіллі подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції, - про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним боргових зобов'язань.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом № 2-1054/2007, виданим 28.12.2007 року Сумським районним судом м.Суми про стягнення аліментів з ОСОБА_1, що мешкає в м.Суми, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження відкрито 19.07.2010 року . За період з 20.12.2007 року по 01.10.2015 рік у боржника ОСОБА_1 виникла заборгованість по аліментам у сумі 28 583 грн. 79 коп.

У зв'язку з наявною непогашенною заборгованістю по аліментам автор подання просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань по виконавчому листу № 2-1054/2007, виданому 28.12.2007 року.

В судове засідання представник ВДВС Білопільського РУЮ не з'явилася, в заяві просить розглянути справу у її відсутність.

Вивчивши доводи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що на підставі рішення Сумського районного суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вищевказаним судовим рішенням Сумським районним судом Сумської області 28.12.2007 року видано виконачий лист № 2-1054.

Встановлено судом і те, що 19.07.2010 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1054, виданим Сумським районним судом Сумської області 28.12.2007 року.Копії постанови були направлені сторонам виконавчого провадження.

Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання доньки автор подання суду не надав, але у самому тексті подання вказав, що заборгованість по аліментам у сумі 28 583 грн. 79 коп.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до положень ст. 6 вказаного Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Пункт 18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З урахуванням викладеного, можна дійти висновку, що вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе за поданням державного виконавця у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення, рішення іншого органу (посадової особи), яке полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови №5 від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 вказаного Закону встановлено, що ухилення громадянином від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно п.18 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Білопільського РУЮ знаходиться виконачий лист № 2-1054, виданий 28.12.2007 року Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки, аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підтвердження невиконання боржником своїх зобов`язань, виконавчою службою представлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2010 року, в якій боржнику надано строк для добровільного виконання виконавчого документа. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем направлено запити до реєстраційно- облікових установ для виявлення майна боржника. Згідно отриманих відомостей рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано, у боржника відсутні джерела отримання доходу та відкриті рахунки в установах банку.

Будь- яких доказів, які б підтверджували про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань державною виконавчою службою не надано.

В поданні відсутні будь-які обґрунтування того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а лише робиться посилання на сам факт наявності у останнього невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

За встановлених обставин при відсутності в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджували б надіслання ОСОБА_1 вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як і доказів того, що останній ухиляється від виконання зобов'язань, підстав для задоволення подання не має.

В порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України автором подання не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а відтак відсутні правові підстави для обмеження його конституційного права вільно залишати територію України.

Факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Згідно приписів ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи це, саме державний виконавець має доказувати ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань.

Жодних доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язаннь, покладених на нього судовими рішеннями, а саме того, що він, маючи змогу виконати зобов'язання щодо сплати боргу у повному обсязі або частково, не робить цього без поважних причин, державним виконавцем суду не надано.

Стаття 313 ЦК України зазначає, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцятирічного віку, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Зважаючи на те, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх боргових зобов'язань, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції, - про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Білопільський міський суд Сумської області протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя: