АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21 листопада 1986 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, та від цього шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

21 серпня 2007 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. З моменту розірвання шлюбу місцезнаходження ОСОБА_3 їй невідоме, жодних зв'язків з ним не підтримувала.

Остання відома адреса проживання відповідача: АДРЕСА_1, однак за вказаною адресую ОСОБА_3 не проживає більше 8 років. В січні 2015 року заявниця звернулась до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку ОСОБА_3, за її заявою 31.01.2015 року СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області розпочато кримінальне провадження №0000242.

________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 22ц/794/1331/2015р. Головуючий у І інстанції: Семенко О.В.

Категорія: 66 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Крім того 02.02.2015 року з метою встановлення місця перебування ОСОБА_8 працівниками УКР КМВС України в Чернівецькій області розпочато його розшук, проте на даний час місце його перебування не встановлено.

З даною вимогою про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім зверталася для можливості реалізації своїх прав та обов'язків щодо виховання дітей, оскільки вона періодична виїжджає з дітьми за кордон для їх відпочинку та оздоровлення, тому постійно вимушена звертатися до суду для отримання відповідного дозволу, так як щоб виїхати за кордон потрібен дозвіл батька, який вона не може отримати, так як місце знаходження його невідоме.

Просила визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2015 року в задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задовольнити її заяву та визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що після розірвання шлюбу, вже більше восьми років вона з ОСОБА_3, який являється батьком її дітей, не спілкується, жодних зв'язків не підтримує і взагалі про місце знаходження свого колишнього чоловіка їй нічого є відомо. Тривалу відсутність ОСОБА_3 можуть підтвердити свідки.

Також зазначає, що через фактичну відсутність ОСОБА_3 та відсутність відомостей про його місце перебування вона не має змоги вирішити питання про позбавлення його батьківських прав, а також у разі необхідності вивезти вивезти дитину за кордон на оздоровлення, що завдає їй чимало незручностей, витрачання часу та коштів, які могла б витратити на утримання дитини.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не надано належних та допустимих доказів відсутності ОСОБА_3 протягом одного року.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з'ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявниця для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між заявницею та ОСОБА_3, 21.11.1986 року було укладено шлюб, згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 18.02.2013 року.

10 липня 2003 року Ленінським районним судом м. Чернівці розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, один яз яких неповнолітній.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що останньою відомою заявниці адресою місця проживання ОСОБА_3, є АДРЕСА_1, а докази на підтвердження відсутності ОСОБА_3 надавала за місцем свого проживання, тобто за адресо. АДРЕСА_2, де проживає з 22.05.2013 року.

Посилання апелянта на те, що вона звернулася до органів внутрішніх справ із заявою з приводу розшуку ОСОБА_3, що є належним доказом відсутності останнього є необґрунтованими, оскільки заява подана в січні 2015 року, тобто з часу звернення пройшло менше одного року, що суперечить вимогам ст..43 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що заявницею дійсно не надано жодних належних та допустимих доказів про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: