Справа № 463/6896/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/3626/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою та з посиланням на п.1 ч.2 ст. 16 , ч.1 ст. 559, ст.. 609 ЦК України, п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» просив визнати виконавчий лист №2- 34327 від 27.11.2009 року, виданий Личаківським районним судом м. Львова на підставі рішення від 03 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 242 183 грн. 05 коп. та судових витрат у розмірі 1 952 грн. таким, що не підлягає виконанню. Мотивував тим, що на даний час, в силу вимог ст. 559 ЦК України, його зобов»язання, як поручителя за Кредитним договором укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Захід -Агро» припинене ліквідацією основного боржника, як суб'єкта господарювання 19.04.2012 року, згідно відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Визнано виконавчий лист у цивільній справі №2-4372/2009 від 27.11.2009 року про примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2009 року в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 242 183 грн. 05 коп. та судових витрат у розмірі 1 952 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу суду оскаржив представник стягувача в особі начальника відділу стягнення №1 управління проблемних кредитів ЛОД департаменту проблемних кредитів АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Петришин П.М. Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовити. Мотивує тим, що 03.11.2009 року Личаківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №2-34372/2009р., яким позов Банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 та інших поручителів солідарно в користь Банку заборгованість за Кредитним договором в сумі 1 242 183, 05 грн. та 1952 грн. судових витрат. 27.11.2009 року на виконання цього рішення, Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист. 11.12.2009 року ВДВС Яворівського РУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа боржником, за яким виступав ОСОБА_4 Ухвалою господарського суду Львівської області №33/7 від 20.03.2012 року ТзОВ «Захід-Агро» / боржник за вказаним кредитним договором / ліквідовано. Заявник, як боржник за виконавчим документом не виконано свого обов'язку по сплаті суми на користь стягувача. Суд не врахував, що до моменту порушення провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Захід-Агро», рішення про стягнення з ОСОБА_4 як поручителя за зобов»язанням набрало законної сили та звернуто до виконання і знаходиться на виконанні в ВДВС Яворівського РУЮ з 30.11.2009 року виконавчий лист №2-34372/09 від 27.11.2009р.

Вважає, що ліквідація ТзОВ «Захід-Агро» не припиняє зобов»язань заявника по виконавчому провадженню, як боржника стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» за судовим рішенням і ОСОБА_4 не звільняється від виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню. Виходячи з наведеного, безпідставним вважає застосування до даних правовідносин ч.1 ст. 559 ЦК України, оскільки з набуттям законної сили рішенням суду про стягнення із заявника вищезазначеної заборгованості та відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданого на підставі даного рішення суду, ОСОБА_4 набув статусу боржника у виконавчому провадженні і між ним та банком виникли інші правовідносини .

При розгляді справи за апеляційною скаргою представник ОСОБА_4 підтримав письмові заперечення на апеляцію. Просить врахувати, що за договором поруки, за яким його довіритель був поручителем, такими ж поручителя були інші особи. Аналогічні правовідносини виникли між банком та громадянином ОСОБА_6 Останній уже звертався до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з цих же підстав і судом заяву задоволено. Відповідна ухвала районного суду залишена без змін Апеляційним судом 13.06.2014 року. Тому ухвалювати протилежне рішення по заяві його довірителя є нелогічним, оскільки у іншій справі уже встановлені правовідносини, які не підлягають доказуванню, а саме відсутність обов»язку одного з поручителів по тому самому договору поруки.

Інші учасники в судове засідання не з"явились, належним чином повідомлені про дату розгляду справи за апеляційною скаргою. Тому колегія суддів можливим розгляд справи у її відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 та визнаючи виконавчий лист у цивільній справі №2-4372/2009 від 27.11.2009 року про примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2009 року в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 242 183 грн. 05 коп. та судових витрат у розмірі 1 952 грн. - таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням положень ч.1 ст. 559 ЦК України зобов»язання заявника ОСОБА_4, як боржника за виконавчим документом виданим судом 27.11.2009 року на даний час припинені, і обов'язок боржника здійснювати виконання виконавчого листа відсутній. Суд також зіслався на правові позиції Верховного Суду України викладені у постановах від 07.11.2012 року та 11.03.2013 року, зокрема про те, що порука припиняється в разі припинення основного зобов»язання, припинення юридичної особи у зв»язку і визнання її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобовязання за кредитним договором припинилося.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2009 року прийнятого за результатами розгляду цивільної справи №2-4372/2009, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21.02.2011 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2011 року, Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист від 27.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 солідарно в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1242183 грн. 05 коп. та судових витрат у розмірі 1952 грн. 00 коп. Із копії судового рішення від 03.11.2009 року Личаківського районного суду м. Львова убачається, що вказані особи в забезпечення зобов»язання за Кредитним договором 16.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Захід -агро» виступили поручителями, уклавши відповідний договір з банком. За Кредитним договором вказаним підприємством отримано кредит в сумі 1 800 000 гривен із сплатою 17 відсотків річних.

На даний час на підставі виданого судом виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження та здійснюється примусове виконання рішення суду ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області.

Крім цього з матеріалів справи вбачається, що після набрання рішенням суду від 03.11.2009 року про солідарне стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором від 16.08.2007 року 1 242 183 гр. та судових витрат законної сили та звернення його до примусового виконання, ухвалою господарського суду Львівської області від 20.03.2012 року вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТзОВ «Захід-Агро» визнано погашеними по причині, що ТзОВ «Захід-Агро» ліквідовано та внесено 19.04.2012 року відомості про припинення юридичної особи у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. /а.с. 6-7/.

Відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Згідно із ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Задовольняючи заяву боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції на вищевказані положення закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про її підставність.

Так дійсно, відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи /боржника або кредитора/, крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов»язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов»язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, то в разі припинення юридичної особи - боржника у зв'язку з визнанням її банкрутом, зобов'язання поручителя за кредитним договором припиняється.

Проте, на час звернення в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_4 набув статус боржника за судовим рішенням. Між банком та ним виникли інші правовідносини, як у сторін виконавчого провадження. У ОСОБА_4 виникло зобов»язання сплатити заборгованість за виконавчим документом, а не в силу зобов»язання за договором поруки у забезпечення Кредитного договору чи іншого правочину, як передбачено п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, а у відповідності до актів цивільного законодавства - з рішення суду, згідно ч.5 ст.11 ЦК України.

Таким чином, з набуттям законної сили рішенням суду про стягнення із заявника вищезазначеної заборгованості та відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданого на підставі даного рішення суду ОСОБА_4 набув статусу боржника у виконавчому провадженні і припинив тим самим, статус поручителя за кредитним договором на вказану суму заборгованості. Визнання підприємство - боржника за Кредитним договором банкрутом в подальшому не впливає на виконання зобов»язань поручителів.

Щодо заперечень представника ОСОБА_4 проти апеляційної скарги з посиланням на наявність протилежного судового рішення за наслідками розгляду з тих же мотивів заяви іншого поручителя ОСОБА_6, то колегія суддів при вирішенні даної справи враховує наступні обставини. При вирішенні заяви ОСОБА_6 - ОСОБА_4 до участі у справі не був залучений і правовідносини між ним та банком не були предметом дослідження при вирішенні зазначеної справи. Висновки судів першої, апеляційної та касаційної інстанції по іншій справі - не є обов»язковими для врахування при вирішенні іншої справи, навіть якщо такі зроблено по подібним правовідносинам. Колегія суддів враховує, що ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою банку на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31.0.3.2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13.06.2014 року. Отже справа за заявою ОСОБА_6 не переглядалась по суті судом касаційної інстанції. Водночас до протилежних висновків дійшов суд касаційної інстанції при перегляді інших рішень судів першої та апеляційної інстанцій, про що банком долучено ряд копій процесуальних документів.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводи апеляційної скарги та приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.2 ст. 307, п.6 ч.1 ст. 314 , 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2015 року скасувати, та постановити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Суддя