Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2329/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

17.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Фомічова С.Є.

при секретарі: Лазаренко-Шаповалової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний Нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про скасування та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний Нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, Ленінський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про скасування та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 21 серпня 2015 року у справі відкрито провадження. ( а.с.21).

З метою забезпечення позову 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 подав письмову заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем 24 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1500, яким запропоновано стягнути з громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Кіровограді, проживає за адресою: АДРЕСА_1 податковий номер НОМЕР_1, місце роботи невідомо на користь громадянина України ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, податковий номер НОМЕР_2, не повернуті в строк на підставі договору позики, посвідченго 07 листопада 2012 року Легкобитом С.О, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1547, грошові кошти в сумі 861 028 (вісімсот шістдесят одна тисяча двадцять вісім) гривень 00 копійок, що еквівалентно 40 000, 00 (сорок тисяч) доларів США, згідно з офіційним курсом НБУ на 24 червня 2015 року - сума позики 354 627, 00 (триста вісімдесят чотири тисячі шістсот двадцять сім) гривень 00 копійок - індексом інфляції за весь час прострочення 31 846, 24

( тридцять одна тисяча вісімсот сорок шість) гривень 24 копійок - 3% річних від простроченої суми на підставі п. 5 договору позики, що разом становить 1 227 501, 24 (один мільйон двісті сім тисяч п'ятсот одна) гривня 24 копійки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено. (а.с.22-23).

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Посилався зокрема, на те, що суд не з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку доводам, якими він обґрунтував доцільність та необхідність вжиття заходів для забезпечення позову і безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно і грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Із змісту позовної заяви виходить, що між сторонами 07 листопада 2012 року був укладений договір позики грошових коштів у розмірі 327 600,00 (триста двадцять сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок.(а.с.47). ОСОБА_2 зобов'язався повернути грошові кошти разом з нарахованими відсотками за користування до 31 березня 2014 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви щодо забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є передчасною. ОСОБА_2 не було обґрунтовано такий вид забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем 24 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1500.

Однак, вказаний висновок суду не відповідає вимогам процесуального закону. Зазначена внутрішня неузгодженість та вмотивованість оскаржуваної ухвали свідчить про поверховий, формальний розгляд заяви про забезпечення позову, невідповідність висновків суду вимогам ЦПК України.

Оскаржувана ухвала також містить відомості, що не відповідають обставинам справи. Так, суд вказав, що позивачем (далі дослівно) «не надано доказів того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, підстави вважати, що рішення суду не буде виконано також відсутні, крім того, позовна заява стосується визнання недійсними договорів, тому підстави для задоволення заяви відсутні». Незрозуміло, яким чином дані твердження пов'язані із справою адже:

-відповідач апріорі не може вчиняти дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду, адже є стягувачем за виконавчим документом і звернув його до виконання;

-стягнення відбувається не на підставі рішення суду, а на підставі виконавчого напису нотаріуса;

-позовна заява стосується скасування та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а не визнання недійсними договорів.

Зазначені доводи свідчать про недотримання судом при розгляді заяви вимог ст. 212 ЦПК України щодо всебічності, повноти, об'єктивності та безпосередності дослідження доказів.

Покладений в основу оскаржуваної ухвали висновок суду не повною мірою узгоджується з положеннями ст.ст.151-153 ЦПК щодо підстав та порядку забезпечення позову, з наведеними роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України. Оскаржувана ухвала винесена одночасно з відкриттям провадження у справі, а тому передчасність подачі заяви про забезпечення позову є необґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для вирішення заяв про забезпечення позову, то колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та оскаржувана ухвала не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, а питання підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до положень п. 3 ст. 312 ЦПК України.

При новому розгляді питання, суду першої інстанції необхідно всебічно, повно, та об'єктивно перевірити обґрунтованість доводів заяви позивача з урахуванням наданих сторонами доказів та пересвідчитися в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання у майбутньому рішення суду, а також чи співмірні заходи забезпечення позву заявленими позовними вимогами.

Наведене свідчить, що питання про забезпечення позову вирішено судом з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню, з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2015 року - скасувати.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції для вирішення заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: