У х в а л а

іменем україни

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», ОСОБА_6, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний») про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначала, що 21 жовтня 2004 року вони з ОСОБА_5 уклали та 16 вересня 2010 року розірвали шлюб. У шлюбі ними нажито майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 загальною вартістю 161 600 грн, автомобіль Jeep Patriot 2008 p.в., д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 160 000 грн. У листопаді 2007 року виконком Стрийської міської ради надав дозвіл відповідачу на переведення квартири із житлового фонду в нежитловий, та у подальшому сторонами було проведено реконструкцію квартири в магазин.

З урахуванням уточнення позовних вимоги та просила стягнути з ОСОБА_5 79 850 грн в якості компенсації за 1/2 проданого автомобіля та визнати за нею право власності на 1/2 частки нежитловою приміщення по АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_5 79 850 грн в якості компенсації за 1/2 частки проданого автомобіля Jeep Patriot, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року скасовано у частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 747 доларів США, що еквівалентно 63 538 грн, компенсації 1/2 частини коштів, сплачених ним на погашення кредиту згідно з договором від 06 квітня 2007 року №35/33/29 за рахунок спільних коштів подружжя. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що у період шлюбу (з 06 червня 2007 року і до його розірвання - 16 вересня 2010 року), ОСОБА_5 за рахунок спільних коштів подружися сплатив 5 494 доларів США в рахунок погашення кредиту гідно договору від 06 червня 2007 року № 35/33/29, що становить: 1 844 доларів США − тіло кредиту та 3 650 доларів США - відсотки за користування кредитом, решту кредиту, в сумі 30 256 доларів США, було сплачено ним у період з 07 вересня 2010 року по 02 липня 2014 року, вже після розірвання шлюбу із ОСОБА_4 та припинення ведення з нею спільного господарства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині визнання права власності на 1/2 частки нежитлового приміщення та відмовляючи у позові у цій частині, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, враховуючи неможливість визначити ідеальну частку позивачки відповідно до її внеску у спірному майні, обґрунтовано дійшов висновку про стягнення із відповідача на її користь компенсації 1/2 частини коштів, сплачених на погашення кредиту за рахунок спільних коштів подружжя.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. МаляренкоО.В. Ступак