Справа № 646/9157/15-ц
№ производства 2/646/1722/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2015 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Чудновської І.І.,
секретаря судових засідань - Пашкова Ю.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання.
Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що він 03.09.2014 року уклав з відповідачем договір № 03/09-14 на виконання робіт. У відповідності з пунктом 1.1. договору відповідач зобов'язався за завданням позивача на умовах Договору виконати роботи, передбачені п. 2.1 Договору, а саме виготовити металоконструкції, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити ці роботи.
Згідно пункту 5.1. договору, загальна вартість металоконструкцій становить 85 124,63 грн. з порядком оплати протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідно до пункту 5.3. Договору, здача робіт виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується Сторонами протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного завершення робіт.
Сторонами було погоджено, що загальна вартість металоконструкцій згідно Договору є фіксованою.
Відповідно до пункту 3.1 Договору, виконавець зобов'язується виконати роботи у строк до 31.12.2014 р.
В обумовлений строк відповідач не виконав роботи по виготовленню позивачу металоконструкції з причин, що не залежали від поведінки позивача. Тобто свої зобов'язання за Договором у визначений строк відповідач не виконав, та не виконує до теперішнього часу.
Враховуючи зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму пені у розмірі трьох відсотків від суми договору за кожен день прострочення, а саме 459 673,00 грн. та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн.
Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення та розписка про отримання судових повісток на 06.08.2015 р., на 28.08.2015 р., на 15.09.2015 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав, заяв про слухання справи за його відсутності не надходило.
Відповідно до частини 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Згідно частини 3 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати процесуальні права виконувати процесуальні обов'язки.
Відповідно до частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 03/09-14 на виконання робіт, відповідно до умов якого виконавець (відповідач) зобов'язався за завданням замовника (позивача) на умовах договору виконати роботи, передбачені пунктом 2.1 Договору, а саме виготовити металоконструкції, а замовник (позивач) зобов'язався прийняти та оплатити ці роботи.
Відповідно до пункту 3.1 Договору, виконавець (відповідач) зобов'язується виконати роботи у строк до 31.12.2014 року
Згідно пункту 5.1. Договору, загальна вартість металоконструкцій становить 85 124,63 грн. з порядком оплати протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідно до пункту 5.3. Договору, здача робіт виконавцем (відповідачем) та приймання їх результатів замовником (позивачем) оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується Сторонами протягом трьох робочих днів після фактичного завершення робіт.
Сторонами було погоджено, що загальна вартість металоконструкцій згідно Договору є фіксованою.
Згідно статті 7.5 Договору, сторони домовились, що відповідальність сторін за цим Договором встановлюється відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року, в редакції від 03 січня 2015 року.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до статті 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
15.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо виконання умов Договору, про що є відповідна відмітка про вручення. Однак, зазначену претензію відповідач залишив без розгляду.
30.06.2015 року позивач знову звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідач її також залишив без розгляду.
Суд встановив, що відповідач свої зобов'язання за договором щодо якого виконавець (відповідач) зобов'язався за завданням замовника (позивача) на умовах договору виконати роботи, передбачені пунктом 2.1 Договору, а саме виготовити металоконструкції, в строк до 31.12.2014 року не виконав.
Згідно зі статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
Пунктом 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, йому, згідно умов пункту 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачем нарахована пеня у розмірі 3% від суми договору за кожен день прострочення -85 124,63 грн. х 3% х 180 днів = 459 673,00 грн. (з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року), яку позивач просить стягнути з відповідача.
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала при наявності її вини.
Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює у 7 000,00 грн. та вважає її достатньою для поновлення його нормальних життєвих стосунків. Моральна шкода полягає у наступному. В результаті невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, тривалим затягуванням надання послуг згідно Договору, а згодом, і повною відмовою відповідача від виконання умов Договору, позивачу було завдано моральних страждань та нервових переживань, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Позивач вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та пошуку вільного часу для додаткового пошуку виконавців, необхідних йому для виконання робіт (виготовлення металоконструкцій), шукати найбільш дешевші пропозиції щодо виконання необхідних йому робіт. Позивачем проводилися переговори з іншими виконавцями щодо ціни послуг, постійно здійснювались дзвінки та візити до відповідача, з метою хоч яким-то чином прискорити початок виконання робіт, що є неприпустимим та принизливим для нього. Позивач по ночах довгий час не міг заснути - переживав щодо неможливості користуватись товаром, який замовив відповідачу, крім того, у сім'ї з цього приводу виникали чвари, оскільки ціна на ці послуги неухильно росла, а грошей не вистачало. Позивач перебуває у шлюбі, в нього є малолітня дитина, дружина не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, таким чином, позивач є єдиним хто працює та годує сім'ю.
Позивач вважає, що в силу статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну моральну шкоду, яка передбачена також Законом «Про захист прав споживачів», який, окрім умов договору, також регулює правовідносини між сторонами, оскільки відповідач укладав договір із позивачем, як суб'єкт підприємницької діяльності.
В пункті 3 Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем.
Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
Згідно частини 5 статті 110 Цивільного процесуального кодексу України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за місцем проживання споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 1167 Цивільного кодексу України, статтею 1, частинами 1, 5 статті 10, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 10, 11, 60, 212, 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.09.2015 року.

Суддя: І.І. Чудновська