Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2015 сел. Оржиця

17 липня 2015 року Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гришко О.Я.

при секретарі Федорині А.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

представника третьої особи - відділу освіти

Оржицької районної державної адміністрації ОСОБА_4

представника третьої особи Оржицької

ОСОБА_5 ст. ім. І.Я.Франка ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_7, треті особи: відділ освіти Оржицької районної державної адміністрації, Оржицька загальноосвітня школа І-ІІІ ст. ім. І.Я.Франка, про визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 звернулась до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_7, треті особи: відділ освіти Оржицької районної державної адміністрації, Оржицька загальноосвітня школа І-ІІІ ст. ім. І.Я.Франка, про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії.

З позову вбачається, що позивач на час виникнення спірних правовідносин булаученицею 10 класу Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я.Франка. У позовній заяві позивач вказує, що в 2013-2014 навчальному році для більш якісного засвоєння учбового матеріалу вона почала користуватися у школі мультимедійним пристроєм (планшетом). Із такими діями не погодилась відповідач та стала забороняти ним користуватися у приміщенні школи та приносити його до школи. Відповідач мотивувала це тим, що існує наказ директора Оржицької ЗОШ № 158 від 27.08.2013 року, яким заборонено приносити до школи телефони та планшети, наказ Міністерства освіти та науки України № 420 від 24.05.2007 року та наказ управління освіти та науки Полтавської ОДА № 244 від 31.05.2007 року. Окрім того, відповідач повідомила, що також існує спільне рішення ради школи та батьківського комітету з даного приводу (протокол № 3 від 04.04.2014 року). ОСОБА_7, як вказує позивач, вимагала не приносити до школи планшет та мобільний телефон. Про таку заборону відповідач повідомила всіх учнів класу на виховній годині у травні 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач, оголошуючи на виховній годині про заборону приносити до школи мобільні телефони та планшети, порушила її право власності в частині вільного користування майном. Позивач також вказує, що відповідач говорила, що вона знає про те, що законодавство України та керівні накази вищих інстанцій у сфері освіти не забороняють приносити планшет до школи та використовувати його у позаурочний час та під час уроків, але ці закони пишуть далекі від практики люди, і таким чином, як вважає позивач, вказаними висловлюваннями відповідач виховувала її у дусі неповаги до Конституції та законів України, до прав і свобод громадянина.

У первісній позовній заяві позивач просила: визнати незаконними дії відповідача в частині оголошення учням 10 класу Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я. Франка заборони приносити у школу портативні мультимедійні пристрої типу планшет і мобільні телефони, заборони використовувати мобільні телефони у приміщенні школи у позаурочний час, заборони використовувати портативні мультимедійні пристрої типу планшет у позаурочний час та під час уроків; визнати що відповідач своїми діями щодо оголошення вищевказаної заборони виховувала позивача у дусі неповаги до Конституції та законів України, до прав і свобод громадянина; визнати, що відповідачка своїми висловлюваннями 13.05.2014 року щодо того, що законодавство України та керівні накази вищих інстанцій у сфері освіти стосовно регламентації використання учнями у школі мобільних телефонів і портативних мультимедійних пристроїв типу планшет пишуть люди, як далекі від реалій життя школи, від реальної практики навчання у школі, виховувала позивача у дусі неповаги як до Конституції та законів України, до прав і свобод громадянина, так і до самого процесу законотворчості; просила зобовязати відповідача під час виховної години у 2014-2015 навчальному році у присутності всіх учнів 10 класу Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я. Франка, у якому навчається позивач, принести останній вибачення за неправомірну заборону приносити у школу портативні мультимедійні пристрої типу планшет і мобільні телефони, заборони використовувати мобільні телефони у приміщенні школи у позаурочний час, заборони використовувати портативні мультимедійні пристрої типу планшет у позаурочний час та під час уроків; просила понесені судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Під час попереднього судового засідання суд уточнила позовні вимоги, виключивши позовну вимогу щодо зобовязання відповідача вибачитися перед позивачем під час виховної години, та виклавши перший пункт позовних вимог в такому остаточному варіанті: «Визнати незаконними дії відповідачки ОСОБА_7 в частині оголошення учням 10 класу Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я.Франка, та мені особисто, заборони приносити у школу портативні мультимедійні пристрої типу планшет і мобільні телефони, заборони використовувати мобільні телефони у приміщенні школи у позаурочний час, заборонити використовувати портативні мультимедійні пристрої типу планшет у позаурочний час та після уроків».

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, у своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що відповідач на момент виникнення спірних правовідносин перебувала в трудових відносинах з адміністрацією школи, тому вона була зобовязана виконувати накази керівництва школи, бо в інакшому випадку до неї могли бути застосовані відповідні дисциплінарні стягнення. Представник відповідача також наголосив, що директор школи ОСОБА_6 в своїх поясненнях однозначно вказував, що він давав усну вказівку класним керівникам забороняти учням приносити в школу мобільні телефони і портативні мультимедійні пристрої.

Представник третьої особи - відділу освіти Оржицької районної державної адміністрації вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають так як відповідач, оголошуючи позивачу зміст чинного на той час наказу про заборону користування планшетом і мобільним телефоном під час навчального процесу, виконувала свої посадові обовязки як класного керівника позивача.

Представник третьої особи - Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я.Франка, заперечив щодо задоволення позову, вказавши, що на момент, коли відповідач, повідомляв позивача про заборону користування планшетом і мобільним телефоном під час навчального процесу, були чинними відповідні накази по школі і вона повинна була їх виконувати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, встановив такі обставини справи та визначив такі відповідні їм правовідносини.

Позивач на час виникнення спірних правовідносин була неповнолітньою особою (а.с. 8-11) та була ученицею 10 класу Оржицької ОСОБА_5 ступенів ім. І.Я.Франка (а.с. 15).

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 24 травня 2007 року «Про використання мобільних телефонів під час навчального процесу» передбачено заборону з 01 вересня 2007 року використання мобільних телефонів у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах усіма учасниками навчально-виховного процесу під час проведення навчальних занять. Вказаний наказ не було зареєстровано у Міністерстві юстиції України (а.с. 17).

27.08.2013 року на виконання вимог даного наказу в Оржицькій ОСОБА_5 ступенів ім.І.Я.Франка видано наказ № 158 «Про заборону використання мобільних телефонів під час навчально-виховного процесу» згідно якого категорично заборонено використання мобільних телефонів усіма учасниками навчально-виховного процесу під час проведення навчальних занять. Учням школи заборонено користуватися мобільними телефонами під час уроку та під час проведення шкільних заходів. Учням школи заборонено використовувати мобільні телефони під час навчально-виховного процесу для проведення відеозйомок. Відповідальність за збереження мобільних телефонів під час навчально-виховного процесу покладалась на його власника. Класних керівників зобовязано довести цю інформацію до відома учнів та батьків (а.с. 25).

Наказом Оржицької ОСОБА_5 ступенів ім. І.Я.Франка № 72 від 11.04.2014 року «Про затвердження рішень ради школи та батьківського комітету» передбачено що учні та батьки мають бути ознайомлені із забороною користуватися мобільними телефонами та планшетами під час навчально-виховного процесу (а.с. 26).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники, крім іншого, зобовязані своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу.

Будучи класним керівником, відповідач довела зміст вищевказаних наказів по школі до відома учнів 10 класу. Позивач відмовилась від підпису про ознайомлення з наказами по школі. Це підтверджується, зокрема, записом, який виконала відповідачка в учнівському щоденнику позивача (а.с. 16).

З повідомлення прокуратури Оржицького району № 87-863вих. від 19 серпня 2014 року вбачається, що за наслідками перевірки, проведеної прокуратурою за заявою ОСОБА_8, директору Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я. Франка внесено подання про усунення порушень вимог законодавства при поширенні заборони використання інформаційно-комунікаційних технологій під час навчально-виховного процесу з вимогою скасування наказів № 158 від 27.08.2013 року та № 72 від 11.04.2014 року (а.с. 46).

Зазначені вище накази були скасовані наказом директора Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я. Франка № 112 від 18.08.2014 року (а.с. 60).

В силу дії ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, остання звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7, яка є вчителем Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я. Франка, тобто, працює за трудовим договором та виконує обов'язки класного керівника цієї школи, вона не є службовою особою навчального закладу та не має права здійснювати адміністративно-господарські або інші юридично-владні дії.

Дії ОСОБА_7 щодо оголошення заборони приносити до школи портативні мультимедійні пристрої типу планшет і мобільні телефони, заборони використовувати мобільні телефони у приміщенні школи у позаурочний час, заборони використовувати портативні мультимедійні пристрої типу планшет у позаурочний час та під час уроків були здійснені саме на виконання наказів директора Оржицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. І.Я. Франка № 158 від 27 серпня 2013 року та № 72 від 11 квітня 2014 року та на час, коли зазначені накази були чинними, тобто не скасованими наказом № 112 від 18 серпня 2014 року.

Суд критично відноситься до твердження позивача, що відповідач вийшла за межі своїх повноважень, повідомивши їй про заборону приносити в школу мобільні та мультимедійні пристрої, а не про заборону користування такими речами під час навчально-виховного процесу, як дослівно сформульовано в п.п. 2.2 наказу директора Оржицької ОСОБА_5 ст. ім. І.Я.Франка № 72 від 11.04.2014 року. Відповідно до визначення, яке наведене у Положенні про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженому наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 року № 563 (з наступними змінами і доповненнями), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2001 року за № 969/6160, навчально-виховний процес система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо). Як вбачається з цього визначення, поняття навчально-виховного процесу охоплює весь час, який учень перебуває в навчальному закладі. Тому, в даному випадку має місце вільне трактування змісту наказу директора школи відповідачем в усній розмові, а не вихід за межі повноважень. Крім того, директор Оржицької ОСОБА_5 ст. ім. І.Я.Франка ОСОБА_6 в своїх поясненнях однозначно вказував, що він давав усну вказівку класним керівникам забороняти учням приносити в школу мобільні телефони і портативні мультимедійні пристрої.

За змістом ст. 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Згідно положень ч. 1 вказаної статті, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Позивачем та представником позивача не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача ОСОБА_7 на належного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред'явити позов до належного відповідача.

Суд також приходить до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, в яких вона просить: визнати, що відповідач своїми діями щодо оголошення заборони приносити у школу портативні мультимедійні пристрої типу планшет і мобільні телефони, заборони використовувати мобільні телефони у приміщенні школи у позаурочний час, заборони використовувати портативні мультимедійні пристрої типу планшет у позаурочний час та під час уроків, - виховувала позивача у дусі неповаги до Конституції та законів України, до прав і свобод громадянина; визнати, що відповідачка своїми висловлюваннями 13.05.2014 року щодо того, що законодавство України та керівні накази вищих інстанцій у сфері освіти стосовно регламентації використання учнями у школі мобільних телефонів і портативних мультимедійних пристроїв типу планшет пишуть люди, які далекі від реалій життя школи, від реальної практики навчання у школі, виховувала позивача у дусі неповаги як до Конституції та законів України, до прав і свобод громадянина, так і до самого процесу законотворчості. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, заявлення позивачем вищезазначених позовних вимог є неналежним способом захисту своїх цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачеві у задоволенні її позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 13, 15, 16 ЦК України, ст. 139 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 33, 60, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7, треті особи: відділ освіти Оржицької районної державної адміністрації, Оржицька загальноосвітня школа І-ІІІ ст. ім. І.Я.Франка, про визнання дій незаконними відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя