Cправа № 127/8274/15-ц
Провадження № 2/127/3193/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

03 червня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Шарапанівському Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку володіння та користування спільним майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку володіння та користування спільним майном, яка є спільною частковою власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2006 року. Житлова площа квартири складає 48.9 кв. м, загальна площа 88,0 кв. м, відповідно до технічного паспорту квартира складається з: 3 кімнат у тому числі: 1-а кімната - 16,4 кв. м; 2-а кімната - 11,2 кв.м; 3-я кімната - 21,3кв.м; кухня площею 11,8 кв.м; ванної кімнати - 3,4 кв. м, вбиральні площею - 1,6 кв.м, коридору 18.4 кв.м.

Оскільки житлова площа квартири становить 48,9 кв.м., кожен із співвласників має право володіння та користування житловою площею у розмірі 16,3 кв.м.

З метою недопущення порушення житлових прав відповідача, позивач просить, щоб її дочці ОСОБА_3 була виділена у володіння та користування житлова кімната площею 16.4 кв.м, а її синові ОСОБА_2 була виділена у володіння та користування житлова кімната площею 11.2 кв.м. При цьому житлова кімната площею 21.3 кв.м залишиться у володінні та користуванні відповідача. При цьому залишити у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кухню площею 11,8 кв.м, ванну кімнату площею 3,4 кв. м, вбиральню площею 1,6 кв.м та коридор площею 18.4 кв.м.

В судове засідання позивач не з'явилася але подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 23.11.2006 року, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_4 - 1/3, ОСОБА_2 - 1/3, ОСОБА_3 - 1/3. Загальна площа квартири 88,0 кв.м (а.с.3).

Згідно технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадян ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1, що становить 1 частку будинковолодіння, зареєстрована КПВООБТІ на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності, на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №1897 (а.с. 4).

Відповідно до технічної характеристики квартири, квартира розташована на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 3 кімнат житловою площею 48.9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 16.4 кв.м, 2-а кімната 11.2 кв.м, 3-я кімната 21.3 кв.м, кухні - 11.8 кв.м, ванної кімнати - 3.4 кв.м, вбиральні - 1.6 кв.м, коридору - 18.4 кв.м. Квартира обладнана балконом 1.3 кв.м, лоджією 2.6. кв.м, загальна площа квартири 88,0 кв.м (а.с.4 зворот).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18.02.2004 року, ОСОБА_3, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батько: ОСОБА_4, мати: ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 22 липня 1999 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батько: ОСОБА_4, мати: ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Також ст. 155 ЖК України визначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування житлом (приміщенням квартири), то такий порядок встановляється судом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення, інтереси сторін, як встановлено в судовому засіданні, суд вважає за доцільне та справедливе встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування сину ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 11,2 кв.м, донці ОСОБА_3 у користування житлову кімнату площею 16.4 кв.м, ОСОБА_4 у користування житлову кімнату площею 21.3. кв.м, у спільному користуванні залишити кухню площею 11.8 кв.м, ванну площею 3.4 кв.м, вбиральню площею 11.8 кв.м та коридор площею 18.4 кв.м.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 34, 316, 317, 319, 355, 356, 358, 368, 369, 391, 392 ЦК України, ст. 155 ЖК України, ст. 70 СК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити порядок володіння та користування спільною частковою власністю - квартирою АДРЕСА_1, виділивши в сину ОСОБА_2 у володіння та користування житлову кімнату площею 11,2 кв.м, донці ОСОБА_3 у володіння та користування житлову кімнату площею 16.4 кв.м, ОСОБА_4 у володіння та користування житлову кімнату площею 21.3 кв.м.

Залишити в спільному володінні та користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступні приміщення: кухню площею 11.8 кв.м, ванну кімнату площею 3.4 кв.м, вбиральню площею 1.6 кв.м та коридор площею 18.4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4, проживає: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О. Жмудь