Справа № 461/4646/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4837/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 23.04.2015 року і до досягнення нею повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання. Роз'яснено сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2 Просить таке змінити та стягувати аліменти у її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця від дня подання позову до досягнення повноліття.

В апеляційній скарзі вказує на невідповідність рішення вимогам закону, таке є несправедливим, без достатніх мотивів. Після розірвання шлюбу син проживає з нею, вона, будучи адміністратором автомийки, має заробіток 1300 грн., цих доходів не вистачає та є необхідним нести більші матеріальні витрати для розвитку та утримання сина. Відповідач обмежується лише незначними подарунками дитині, отримує дохід від оренди квартири в сумі 2500 грн/міс., займається бізнесом та може платити більшу суму, присуджена судом сума 500 грн. є лише 20% від доходу з здачі житла, тому висновок суду є невірним.

Згідно зі ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в суді апеляційної інстанції не здійснюється, оскільки сторони не з`явились, належним чином повідомлені про розгляд справи, апелянт не надала документів про поважність причин відсутності, хоч була завчасно повідомлена про розгляд справи. Тому з огляду на визначення цивільним процесуальним законом (ст.157 ЦПК України) строків розгляду справ - протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а у справах про стягнення аліментів - одного місяця, колегія судді розглянула справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такої.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_1, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 11.06.2009 року не працює, що підтверджується копією трудової книжки, та джерелом отримання грошових коштів відповідача є здача квартири в оренду, за яку відповідач отримує 2500 гривень, що підтверджується договором оренди від 28 квітня 2014 року.

Задовольняючи частково вимогу позивача, якою було заявлено стягувати 1 500 грн., та присудивши до стягнення 500 грн., суд першої інстанції зазначив про те, що на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Він не працює. Має на утриманні ще одну дитину, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Єдиним джерелом отримання грошових коштів відповідача є здача квартири в оренду, за яку відповідач отримує 2500 гривень, тому на підставі зазначених встановлених обставин зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними.

Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував матеріальне становище платника аліментів - такий не працює та єдиним джерелом доходу має кошти, отримані від оренди житла, на утриманні такого є інша дитина. Враховані обставини як сторін, так і дитини, відповідають нормам ст. 182 СК України, у відповідності до якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Жодних доказів на спростування встановлених обставин сторона позивача в суді першої інстанції не надала, а отже безпідставними є і доводи апелянта про те, що відповідач може платити більшу суму та оскаржуване рішення винесене на підставі невірних висновків.

Як видно з позовної заяви позивачки, вимогу стягувати з відповідача 1500 грн. аліментів така обґрунтовувала потребою більших матеріальних витрат, однак жодних обставин на підтвердження несення цих матеріальних витрат чи потреби у несенні таких не вказувала, в тому числі не вказувала на такі витрати, пов`язані і з станом здоров`я дитини, лише долучила довідки про те, що дитина хворіла, та у 2014 р. - з 13.10.по 17.10, і у 2015 році з 19.03 по 30.03 та не була у школі у зв`язку з хворобою.

Інші доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, відтак, підстав для скасування рішення суду та визначення меншого розміру аліментів ніж присуджений, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, рішення районного суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, суд вірно роз'яснив сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. А тому, враховуючи наведене, підстав для його зміни немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.