АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2374/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріРибасюк О. С.

за участю:

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_6 грошову позику в розмірі 21000 грн. зі строком повернення через місяць, тобто 03.11.2013 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою, яку ОСОБА_6 передала позивачу в момент отримання грошових коштів.

Відповідачка позику не повернула та в позасудовому порядку спір врегулювати відмовляється.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь борг в сумі 21000 грн.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму боргу в розмірі 21000 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_6 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вказане рішення і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно розписки від 03.10.2013 року ОСОБА_6 взяла у ОСОБА_8 21000 грн. та 10000 грн. процентів на один місяць під заставу мийки (а.с. 21).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем доведено факт укладення між сторонами договору позики, відповідно до наданої ним розписки від 03.10.2013 року.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено, що отримані відповідачкою у позивача по розписці кошти в сумі 21000 грн. відповідачкою не повернуті, тому вони підлягають до стягнення в примусовому порядку.

Посилання відповідачки на те, що вона позичила у позивача лише 18000 грн., а повернути повинна була 21000 грн. і сплатити відсотки, про що написала розписку про позику коштів з урахуванням відсотків в розмірі 34000 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами.

З наданої відповідачкою копії виконавчого листа, виданого Тальнівським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми боргу в розмірі 34510 грн., яка складається з 34000 грн. боргу за договором позики та 510 грн. три проценти річних від простроченої суми та судові витрати в розмірі 340 грн., не можливо встановити за яким саме договором позики було стягнуто вказану суму (а.с. 34).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем доведено позовні вимоги, а заперечення відповідачки не підтверджені жодними доказами, крім її пояснень.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення при повному дослідженні наданих сторонами доказів, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :