ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4923/13-ц
Провадження № 2/210/107/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" серпня 2015 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Чайкіної О.В.

за участю секретаря Куксенко О.В.

за участю сторін - не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк в особі Криворізького відділення ПАТ "Укрсоцбанк",третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Криворізького відділення (далі відповідач), про визнання договору поруки недійсним. Надалі позовні вимоги були уточнені. Мотивуючи свої вимоги тим, що жодного договору поруки, де вона поручалася перед банком за виконання кредитної угоди по поверненню кредитних коштів ОСОБА_3 не укладалось. Вважає, що даний договір поруки являється підробкою, оскільки жодного підпису під подібними угодами не ставила.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В ході судового розгляду позивач позовні вимоги підтримувала, надавала пояснення, що не підписувала жодних договорів, про існування кредитного договору між ОСОБА_3 та банком дізналися лише після того, як було пред"явлено позов до третейского суду, який в подальшому було залишено без розгляду.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив При цьому, відповідач обізнаний про предмет позову, приймав участь в розгляді справи до зупинення провадження у справі у зв"язку з призначенням почеркознавчої експертизи. Позов відповідачем отримано, жодних заперечень на позов не надано.

В ході судового розгляду третя особа ОСОБА_3 судові пояснила, що не укладав кредитних договорів з банком, а ОСОБА_2 не була його поручителем. Хто від них підписав договори йому не відомо, однак банк звертався до третейського суду з позовом до нього про стягнення кредитних коштів.

На підставі ч. 4 ст.169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 120А02 на купівлю автотранспортного засобу. Кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпечності, поверненні, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 198135,00 грн. та зі сплатою процентів, в розмірі та в порядку на умовах визначеним цим Договором (а.с.3-8).

В матеріалах справи міститься копія договору поруки, дійсність якого оспорюється, укладеного між відповідачем по даній справі Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк", та від імені ОСОБА_2 , предметом якого є поручительство ОСОБА_2 за виконання боржником ОСОБА_3 його фінансових зобов'язань по кредитному договору №120АІ2 від 05.04.2012 рокута договору про надання відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів) №13047663ІNSURANCE2 від 05.04.2012р. (а.с.9-10).

Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Представник позивача заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке ухвалою суду від 17 лютого 2014 року було задоволено.

Для забезпечення проведення вищевказаної експертизи ухвалою суду було витребувано від Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк договір поруки №120АІ2-ПОР від 05.04.2012р. укладений між ПАТ Укрсоцбанк в особі Криворізького відділення ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2.

Разом з тим, відповідач повідомив про відстутність оригіналу договору поруки в установі банку та неможливості його надання для проведення експертизи.

Не зважаючи на численні вимоги суду що до витребування оригіналу цього договору з банківської установи відповідача протягом 2014-2015 років оригінал договору до суду відповідачем 1 так і не було надано. При цьому, відповідач направив суду повідомлення про відсутність оригіналу спірного договору поруки, та послався на те, що оригінал може бути у позичальника чи поручителя.

Така позиція відповідача розцінюється судом як спроба уникнути відповідальності і є доказом неправомірності договору поруки від 05.04.2012 року №120АІ2-ПОР відповідача з позивачем і невідповідності цієї угоди вимогам чинного законодавства і фактично підтверджує його нікчемність.

Статтею 146 ЦПК України визначено наслідки ухилення від участі в експертизі . З вимог цієї норми права слідує: У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки відповідач відмовився надати оригінал поруки для проведення почеркознавчої експертизи, а така експертиза не може бути проведена за копіями, суд приходить до висновку про неможливість проведення експертного дослідження з підстав ухилення відповідача від його проведення.

Статтею 202 ч.1 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.207 ч.2 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 64 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є будь-які документи, листування службового або особистого характеру, або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Цивільний кодекс України у статті 653 визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором.

Суд звертає особливу увагу на те, що згідно п.7,8 Постанови ПВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відсутність оригіналу договору поруки №120АІ2-ПОР від 05.04.2012р., підписаних від імені ОСОБА_2, дає підстави вважати, що кредитний договір відповідачем та позивачем у письмовій формі не укладався та не підписувався, а також свідчить про відсутність з його боку дій, спрямованих на виникнення цивільних прав та обов'язків на підставі цього договору.

Суд не приймає до уваги в якості доказів надані представником відповідача копії оскаржуваного договору, оскільки відповідачем не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження того факту, що ці копії були зроблені з оригіналу договору поруку, які є допустимими доказами відповідно до ст.64 ч.2 ЦПК України, до їх втрати.

Волевиявлення ОСОБА_2 на укладення кредитного договорудоговору поруки №120АІ2-ПОР від 05.04.2012р., можливо встановити тільки при наявності оригіналу такого договору, або за наявності копії такого договору, виготовлення якої здійснено з оригіналу договору, що підтверджено достатніми та достовірними доказами.

У зв'язку із відсутністю вищезазначених документів суд дійшов до висновку про відсутність волевиявлення у позивача на укладення оскаржуваного договору.

Таким чином, враховуючи неможливість встановлення належності підпису на договорі поруки у суду є всі підстави визнати недійсним договір поруки №120АІ2-ПОР від 05.04.2012р. укладений між ПАТ Укрсоцбанк в особі Криворізького відділення ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2.

Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись, ст.ст. 203, 215, 353 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27, 31, 57-60, 146, 169, 208-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк в особі Криворізького відділення ПАТ "Укрсоцбанк",третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір договір поруки №120АІ2-ПОР від 05.04.2012р. укладений між ПАТ Укрсоцбанк в особі Криворізького відділення ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2 недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (; місце знаходження 03150, м. Київ, вул. Ковпака, б. 29) на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат 114,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено особами, які не були присутні під час оголошення рішення у той самий термін, та тим самим шляхом з моменту отримання ними рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2015 року.

Суддя: О. В. Чайкіна