АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8012/15 Справа № 2-2444/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.,

суддів: Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» про поділ майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та провадження по справі закрито.

В апеляцiйнiй скарзi ОСОБА_5 ставить питання про скасування вказаної ухвали суду та постановити нову ухвалу про змін способу та порядку виконання вказаної мирової угоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Перевiривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегiя суддiв вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних пiдстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У судовому засіданні суду першої інстанції від сторін по справі надійшла письмова заява про визнання мирової угоди та текст мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, в якій позивач та відповідач просили провадження по справі закрити, затвердивши мирову угоду (а.с. 85, 86)

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриваючи у звязку з цим провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що укладена мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчиненна в інтересах обох сторін.

Проте з таким висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов мирової угоди за ОСОБА_3 залишено домоволодіння та автомобіль марки KIA Sorento та у якості компенсації за належну частку у спільному майні подружжя ОСОБА_3 повинен був сплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі, еквівалентній 17 000 доларів США, у два етапи: до 02 листопада 2012 року грошову суму, еквівалентну 8500,00 доларів США та до 02 травня 2013 року грошову суму, еквівалентну 8500 доларів США.

ОСОБА_3 у встановлені строки умови мирової угоди не виконав, у звязку з чим ОСОБА_2 звернулась до Державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, але постановою державного виконавця Ленінського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відмовлено з посиланням на те, що у резолютивній частині виконавчого документа відсутні заходи примусового виконання.

Згідно п.4 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди протирічать закону, або порушують права, свободи або інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, а відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи те, що фактично умови мирової угоди порушені позивачем по справі та останній фактично ухилився від її виконання, а також постановляючи ухвалу про затвердження цієї мирової угоди судом не зясовано питання чи порушує укладення цієї мирової угоди права третьої особи, зокрема ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», в заставі якого і знаходиться автомобіль марки KIA Sorento.

Крім того, в ухвалі про визнання спірної мирової угоди зазначено, що сторонам розяснені наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 206 ЦПК України, проте як вбачається з матеріалів справи сторони не брали участі у судовому засіданні (а.с. 19, 21, 23), у звязку з чим їм положення ст. 206 ЦПК України взагалі не розяснювалися.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для застосування п.4 ст. 205 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді:

У К Р А Ї Н А

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 22-ц/774/9334/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_6

Категорія - 48 суддя-доповідач ОСОБА_7

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.,

суддів: Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання ухвали про визнання мирової угоди, пославшись на те, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 23 травня 2012 року за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна була затверджена мирова угода, проте ОСОБА_3 зобовязання за даною мировою угодою не виконує, у звязку з чим на підставі даної ухвали від 23 травня 2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 25 грудня 2014 року було видано виконавчий лист, який згодом було предявлено до Ленінського ВДВС ДМУЮ. Постановою державного виконавця від 04 лютого 2015 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання рішення, відповідно до ст. 32 вказаного Закону. А тому просила змінити спосіб виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 17000 доларів США, що еквівалентно 135830 грн., з добровільного на примусовий.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування вказаної ухвали, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання ухвали суду про визнання та затвердження мирової угоди від 23 травня 2012 року суд виходив із того, що заявник посилався лише на невиконання відповідачем вимог цієї ухвали, а інших доказів на підтвердження утруднення виконання вказаної ухвали, винятковість обставин суду надано не було, а тому посилаючись на вимоги ст.373 ЦПК України суд відмовив у задоволенні заяви.

Відповідно до вимог ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

А згідно із розясненнь, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Звертаючись із заявою до суду першої інстанції заявник не надав ніяких належних та достовірних доказів та виняткових обставин невиконання боржником ухвали суду про затвердження мирової угоди. Таких доказів він не надав і суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції не порушив вимоги ст.373 ЦПК України, а тому наявні в матеріалах справи докази та наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, у звязку з чим ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга-відхиленню.

Крім того, відповідно до ст. 318 ЦПК України якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи апеляційним судом Дніпроптеровської області 15 вересня 2015 року було винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено та скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року, разом з цим ОСОБА_2 не зверталася до суду апеляційної інстанції з такою апеляційною скаргою на цю ухвалу, а враховуючи те, що вказана справа з апеляційною скаргою останньої по цій справі надійшла після винесення вказаної ухвали, а тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду від 15 вересня 2015 року та апеляційне провадженя в цій частині закрити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 315, 317, 318 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року по справі №2-2444/11 за номером провадження №22-ц/774/8012/15 про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року скасувати та апеляційне провадження в цій частині закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді