Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Спаської сільської ради Рожнятівського району про визнання незаконними рішення Спаської сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду

Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_9, якій на праві приватної власності належало домоволодіння по АДРЕСА_1

При житті ОСОБА_9 склала три заповіти: від 12 березня 1993 року, яким заповіла ОСОБА_4 Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та інше майно, що буде належати спадкодавцю на день смерті; від 03 червня

2003 року, яким заповіла ОСОБА_6 Ѕ частину вищезазначеного домоволодіння та все інше майно, що буде належати спадкодавцю на день смерті; від 05 грудня 2005 року, яким заповіла все належне спадкодавцю майно на день смерті, а саме: дві кімнати вказаного житлового будинку, стайню, стодолу, керницю, пивницю, 0,10 га земельної ділянки під ведення садівництва.

Також після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на підставі рішення Спаської сільської ради від 16 січня 2007 року № 2 оформили право власності на спірне домоволодіння у рівних долях по Ѕ частині за кожним, отримали свідоцтво про право власності, зареєстрували у реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Також ОСОБА_4 вказувала, що рішення Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 16 січня 2007 року

№ 2 є незаконним, оскільки при прийнятті даного рішення було перевищено повноваження щодо визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Змінивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Спаської сільської ради від 16 січня 2007 року № 2, а також виписку з вказаного рішення; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно Спаської сільської ради, видане на підставі рішення виконавчого комітету від 16 січня 2007 року № 2; визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Спаської сільської ради від 16 січня 2007 року № 2 «Про оформлення права власності за

ОСОБА_6.» на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та виписку з рішення виконавчого комітету Спаської сільської ради від 16 січня 2007 року № 2 «Про оформлення права власності за ОСОБА_10.» на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 визнати незаконним.

Визнано незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконавчого комітету Спаської сільської ради від 16 січня 2007 року № 2 «Про оформлення права власності за окремими громадянами» та виданого 23 квітня 2007 року ОСОБА_6

на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та ОСОБА_10

на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину домоволодіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволені в цій частині позову відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, обґрунтовано виходив із того, що такі вимоги є передчасними, оскільки позивач до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану у заповіті частину майна не зверталася, крім того, спадкодавицею ОСОБА_9 було складено ще один заповіт на ім'я ОСОБА_6, якому остання заповіла конкретно визначене майно без визначення ідеальної частки, що також повинно бути враховано при спадкуванні.

Із матеріалів справи та змісту ухвалених судами рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана