Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2015 Справа №607/16252/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у вілкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом визнання за ними по 1/2 частині будівлі щоденного обслуговування транспорту під літ.«А», що знаходиться по вул.Тролейбусній, 9 у м.Тернополі.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що під час шлюбу із відповідачем, ними було набуте майно, а саме будівля щоденного обслуговування транспорту під літ.»А», що знаходиться по вул.Тролейбусній, 9 у м.Тернополі на 1/2 частину якої вона, як дружина має право, оскільки вказане майно набуте відповідачем під час шлюбу із нею.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити та здійснювати розглдя справи у їх відсутності, про що подали заяви.

Відповідач у останнє судове засідання не з»явився, протее подав заяву про визнання позову.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

27.10.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ИД №465192 виданим 27.10.1990 року відділом ЗАГСУ міськвиконкому м.Тернополя, актовий запис №1805.

Будучи у шлюбі із позивачем ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 16.04.2003 року уклав договір купівлі продажу, відповідно до якого придбав у ОСОБА_3 будівлю щоденного обслуговування автотранспорту під літ. «А» загальною площею 1970.3 кв.м., що знаходиться по вулиці Тролейбусній під літ.№9. Вказаний договір був нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі за №2692.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частина 1 ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка передбачає: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Тому, враховуючи викладенні обставини, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки придбана під час шлюбу сторін будівля щоденного обслуговування транспорту під літ.«А», яка знаходиться по вул.Тролейбусній, 9 у м.Тернополі є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, так-як набута, а саме придбана відповідачем під час шлюбу із позивачем, а отже, позивач в порядку поділу спільного майна подружжя має право на 1/2 частину вказаної будівлі.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за відповідачем ОСОБА_2, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину будівлі щоденного обслуговування транспорту під літ.«А», яка знаходиться по вул.Тролейбусній, 9 у м.Тернополі, слід відмовити, оскільки згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. ч.3 ст.368, ст.372 Цивільного кодексу України, ст. ст.60, ч.1 ст.57 Сімейного кодексу,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину будівлі щоденного обслуговування транспорту під літ. «А», яка знаходиться по вул.Тролейбусній, 9 у м.Тернополі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на сторони.

Копію рішення направити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Дзюбич В.Л.