АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8422/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2764/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді - Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про повернення майна законному володільцю,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить суд, витребувати у відповідача належний йому сідловий тягач MAN модель: 19.403RLS/N, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1, та напівпричіп - цистерну, модель: ТЗ-22, номер шасі (кузова, рами): ТЗ-22, та передати їх позивачу на відповідальне зберігання.

Підстави позову вмотивовує тим, що в його користуванні знаходився автомобіль - сідловий тягач MAN модель: 19.403RLS/N, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1, та напівпричіп - цистерну, модель: ТЗ-22, номер шасі (кузова, рами): ТЗ-22, який був наданий йому власником - ОСОБА_3.

18 листопада 2014 року під час перевезення ним даними автотранспортними засобами газоконденсату неподалік села рутенки Полтавського району, було здійснено їх затримання працівниками ТОВ «Альфа-Щит». За даним фактом працівниками Полтавського РВ УМВСУ в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 0001272 від 18 листопада 2014 року, затримані автотранспортні засоби були визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання працівникам ГПУ «Полтавагазвидобування», зокрема, транспортовані на територію ГС «Солоха» в смт. Опішня Полтавської області, вул. Леніна, 40.

Також вказував, що даний автомобіль у подальшому постановою слідчого був переданий на відповідальне зберігання йому як володільцю майна, проте відповідач не виконує таке рішення, автомобіль не передає.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про повернення майна законному володільцю- задоволено повністю.

Витребувано у ПАТ «Укргазвидобування» в особі ГПУ «Полтавагазвидобування» та зобов'язано передати на відповідальне зберігання ОСОБА_2 сідловий тягач MAN модель: 19.403RLS/N, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1, та напівпричіп - цистерну, модель: ТЗ-22, номер шасі (кузова, рами): ТЗ-22.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач в зв'язку з чим оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ПАТ «Укргазвидобування», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне встановлення судом фактичних обставин справи, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції позивач не являється власником спірного майна, внаслідок чого не наділений правом витребувати його від особи, яка незаконно, на його думку, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Вказує, що транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання відповідачу як речовий доказ у кримінальній справі. 18 листопада 2014 року було складено акт прийому-передачі цього транспортного засобу, що виключає незаконність заволодіння автотранспортним засобом з боку ПАТ «Укргазвидобування»

Крім того, вказує, що транспортний засіб - тягловий тягач з напівпричепом-цистерною, який було передано на відповідальне зберігання відповідачу, має інші державні номерні знаки, ніж ті, що зазначені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2, а саме: НОМЕР_3, а не НОМЕР_4. Також вказаний транспортний засіб раніше вже використовувався з метою скоєння крадіжки газового конденсату у відповідача, і згідно вироку Диканського районного суду Полтавської області від 17 червня 2014 року у кримінальній справі № 1606/1199/2012 був повернутий його власнику - ОСОБА_4.

Судове засідання проводилося в присутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що оскільки з моменту винесення слідчим постанови про передачу спірного майна на відповідальне зберігання позивачу, відповідач перестав бути добросовісним володільцем даного майна, вимоги позивача, який має даний статус згідно закону і додатково уповноважений на це органом досудового розслідування, є обґрунтованими, а його порушені права підлягають захисту відповідно до положень ст. 400 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні заявлених позивних вимог, в цілому правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Проте, колегія суддів, не погоджується з рішенням суду, оскільки воно не відповідає дійсним обставинам справи, що в свою чергу призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в користуванні ОСОБА_2 знаходиться автомобіль - сідловий тягач MAN модель: 19.403RLS/N, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1, та напівпричіп - цистерну, модель: ТЗ-22, номер шасі (кузова, рами): ТЗ-22, який був наданий йому власником - ОСОБА_3. Беручи до уваги, що власником автотранспортних засобів позивачу були передані оригінали правовстановлюючих документів на них, суд обґрунтовано дійшов висновку про правомірність їх перебування у володінні ОСОБА_2

Також судом встановлено, що 18 листопада 2014 року під час перевезення ОСОБА_2 даними транспортними засобами газоконденсату неподалік села Кротенки Полтавського району, було здійснено їх затримання працівниками ТОВ «Альфа-Щит». За даним фактом працівниками Полтавського РВУ МВС України в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 0001272 від 18 листопада 2014 року, затримані автотранспортні засоби визнані речовим доказом та передані на відповідальне зберігання працівникам ГПУ «Полтавагазвидобування», зокрема, транспортовані на територію ГС «Солоха» в смт. Опішня Полтавської області, вул. Леніна, 40.

У подальшому, 20 лютого 2015 року слідчим СВ Полтавського РВУ МВС України в Полтавській області Яроцьким О.В. була винесена постанова про передачу вказаного речового доказу на відповідальне зберігання ОСОБА_2 ( а.с. 3). 17 червня 2015 року в порядку нагляду зазначена постанова слідчого була скасована постановою прокурора прокуратури Полтавського району Полтавської області, як така що не відповідає положенням ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння та право користування. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна , відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ст. 397 ч.3 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним , якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до зібраних по справі доказів службові особи ГПУ «Полтавагазвидобування», у яких перебуває на відповідальному зберіганні спірне майно, згідно положень КПК України є добросовісними володільцями даного майна, до моменту прийняття рішення про долю даного майна (як речового доказу) уповноваженим на те органом.

Суд першої інстанції, в порушення положень ч.4 ст. 10 ЦПК України, під час розгляду справи, зважаючи на статус спірного майна та обмежену можливість сторін у надані доказів, що пов'язана із проведення досудового розслідування, не вжив належних заходів щодо всебічного і повного з'ясування обставин, зокрема в частині перевірки доводів позивача про недобросовісний характер володіння спірним майном зі сторони відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки з моменту скасування постанови слідчого від 20.02.2015 року, за службовими особами відповідача, як сторони кримінального провадження, якій дане майно (речовий доказ) передано на відповідальне зберігання, було поновлено речові права на чуже майно, що закріплено положеннями КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, зважаючи на їх суб'єктивний характер та часткову невідповідність змісту норм закону, суттєвими не являються, а тому не підлягають до задоволення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про повернення майна законному володільцю - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин