Справа № 669/879/15-ц
Провадження № 2/669/290/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Давидюка О.І.

при секретарі Демянюк Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогіря цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, в загальному розмірі 23423 грн., посилаючись на те, що 30 березня 2015 року в приміщенні будинку, що розташований по вул.Зеленій, 1 с.Тихомель Білогірського району Хмельницької області, відповідач заподіяв йому, позивачу, тілесні ушкодження.

Зазначає, що окрім матеріальних затрат на відновлення здоровя, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що з приводу нанесення тілесних ушкоджень він змушений був проходити обстеження в Хмельницькій обласній лікарні та в Шепетівському міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи, а також знаходився на стаціонарному лікуванні в Білогірській центральній районній лікарні, а тому з цих підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пояснивши, що позивач просить стягнути матеріальну та моральну шкоду за тілесні ушкодження, які він йому не заподіював і які не підтвердженні під час досудового розслідування та не встановлені судом при ухваленні вироку.

Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року, який набрав законної сили 11 серпня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та засуджено до 150 годин громадських робіт за необережне заподіяння потерпілому ОСОБА_3 тілесного ушкодження у вигляді перелому шостого ребра по середньо-аксилярній лінії зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи від 10 квітня 2015 року № 118 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликає тривалий розлад здоровя.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовної якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього ж Кодексу розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 засуджений за необережне заподіяння ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесного ушкодження, позивач внаслідок отриманої травми змушений був звернутися за медичною допомогою в Білогірську центральну районну лікарню, де оглядався лікарем-хірургом та отримав лікарські призначення (дихальна гімнастика, аміроксол, диклак гель та ібупрофен) (а.с. 40), в звязку з протиправними діями відповідача також вимушено проходив медичне обстеження в судово-медичного експерта Шепетівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи (а.с. 21-22), вимушено зявлявся на виклики органів досудового розслідування та суду, чим було порушено його звичний спосіб життя.

При цьому враховується ступінь тяжкості тілесного ушкодження, заподіяного необережним злочином, його наслідки, тривалість досудового розслідування та розгляд кримінальної справи в суді, що в сукупності тривало три місяці, відсутність будь-яких даних про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з приводу перелому ребра, а також негативну поведінку самого позивача ОСОБА_3, який згідно вироку суду вчинив неправомірну поведінку до самого ОСОБА_2, що визначено у вироку суду помякшувальною обставиною для призначення покарання обвинуваченому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Що ж стосується позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином в сумі 3423 грн., то суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що визначена позивачем ОСОБА_3 в позовній заяві матеріальна шкода в сумі 3423 грн. повязується із отриманням останнім легких тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми голови з послідуючими наслідками (а.с. 35-45).

Так, згідно висновку судово-медичного експерта від 10 квітня 2015 року № 118 у ОСОБА_1, окрім перелому шостого ребра по середньо-аксилярній лінії справа, були виявлені рани в потиличній ділянці голови та садна на шкірі обличчя та шиї, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості (а.с. 21-22).

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, доказів про те, що вказані тілесні ушкодження заподіяні позивачу ОСОБА_1 саме відповідачем ОСОБА_2, позивачем суду не надано, не встановлено таких і судом.

Більше того, судом встановлено, що під час досудового розслідування постановою слідчого СВ Білогірського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 22 квітня 2015 року діяння ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0000065 були перекваліфіковані на ст. 128 КК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, оскільки в силу норм матеріально-процесуального права стягнення шкоди, заподіяної злочином, нерозривно повязано з винною поведінкою особою, яка її завдала, враховуючи презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також те, що на даний час вина ОСОБА_2 в заподіянні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми голови в установленому законом порядку не доведена, то позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди за необережне заподіяння ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді перелому ребра, що встановлено та підтверджено вироком суду, оскільки витрати по даному ушкодженню здоровя позивачем не підтверджені належними доказами, а лише наявні в справі рекомендації хірурга по призначенню дихальної гімнастики та медикаментозних препаратів, придбання яких не підтверджено жодними документами (а.с. 40).

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. п. 2, 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 3000 /три тисячі/ гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 487 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. І. Давидюк