УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач є поручителем ОСОБА_5, який порушує умови кредитного договору № 223367717, укладеного з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 13 серпня 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 133 043,1 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 744 742 грн 11 коп.

25 липня 2013 року поручителю було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань (вих. № № 114-17-2-00/796, 114-17-2- 00/795), якими було зобов'язано достроково повернути всю суму заборгованості у встановлений відповідними договорами строк. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило стягнути із ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 13 серпня 2008 року № 223367717 у сумі 133 043,1 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 744 742 грн 11 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 69 151,73 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 906 863 грн 53 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за кредитом - 1 136,08 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 14 898 грн 68 коп.; заборгованості за відсотками - 15 628,68 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 204 956 грн 26 коп.; пені за прострочення погашення кредиту та відсотків - 48 262,69 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 632 922 грн 32 коп.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 13 серпня 2008 року № 223367717 у сумі 133 043,1 дол. США, що еквівалентно 1 744 742 грн 11 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 69 151,73 дол. США, що еквівалентно 906 863,53 грн, в тому числі простроченої заборгованості за кредитом - 1 136,08 дол. США, що еквівалентно 14 898 грн 68 коп., заборгованості за відсотками - 15 628,68 дол. США, що еквівалентно 204 956 грн 26 коп., пені за прострочення погашення кредиту та відсотків - 48 262,69 дол. США, що еквівалентно 632 922 грн 32 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року зазначене судове рішення скасовано в частині стягнення пені та у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 229 954 грн 66 коп. У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 13 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі статуту, та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 223367717, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 60 900 дол. США терміном на 240 місяців до 13 серпня 2028 року (включно) зі сплатою 13,85 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник 01 вересня 2009 року уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту. На підставі цієї додаткової угоди з 01 вересня 2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту була збільшена на суму заборгованості за процентами. Тимчасово на період з 13 вересня 2009 року до 13 серпня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором.

11 листопада 2010 року кредитор та позичальник уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору про зміну умов погашення кредиту, відповідно до умов якої строк кредиту був збільшений на 53 календарні місяці, у зв'язку із чим датою остаточного погашення кредиту є 13 січня 2033 року. Тимчасово на період з 13 листопада 2010 року до 12 листопада 2011 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором.

Додатково для забезпечення вимог кредитора 13 серпня 2008 року до кредитного договору було укладено договір поруки № 223367717 між банком та відповідачкою ОСОБА_4, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань (п. 1.2 договору поруки).

Позичальник із червня 2011 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором.

25 липня 2013 року боржнику та поручителю було надіслано вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань (вих. № № 114-17-2-00/796, 114-17-2-00/795), якими було зобов'язано достроково повернути всю суму заборгованості у встановлений відповідними договорами строк. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором від 13 серпня 2008 року № 223367717 станом на 01 вересня 2014 року складає 133 043,1 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 744 742 грн 11 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 69 151,73 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 906 863 грн 53 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за кредитом - 1 136,08 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 14 898 грн 68 коп.; заборгованості за відсотками - 15 628,68 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 204 956 грн 26 коп.; пені за прострочення погашення кредиту та відсотків - 48 262,69 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 632 922 грн 32 коп.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення 48 262,69 дол. США пені, що еквівалентно 632 922 грн 32 коп., та стягуючи 229 954 грн 66 коп., зазначав, що застосування строку позовної давності в один рік згідно зі ст. 258 ЦК України щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

У п. 4.1 договору поруки сторони узгодили, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Задовольняючи позов, суди на порушення ст. ст. 214, 215 ЦПК України наведеного не врахували, чи встановлений строк поруки в договорі від 13 серпня 2008 року № 223367717 в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України не з'ясували; не визначились чи підлягають застосуванню до спірних правовідносин норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, враховуючи, що вимогу про дострокове погашення кредиту боржнику направлено 25 липня 2013 року.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко