АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/5790/15 Головуючий у 1 інстанції -Макаренко І.О.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позовом ОСОБА_2, посилаючись на ст.230 ЦК України, звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ»КБ»Надра»), третя особа ОСОБА_3 і просив винести рішення, яким визнати недійсним договір поруки, укладений сторонами 6.04.2007 року на забезпечення кредитних зобов»язань третьої особи ОСОБА_3 перед відповідачем ПАТ»КБ»Надра».

Зазначав, що позичальниця третя особа ОСОБА_3, звернувшись до позивача з проханням поручитись перед банком за повернення отриманого нею кредиту, запевняла позивача, що має постійний матеріальний дохід для погашення кредиту та належне матеріальне забезпечення, яке б могло слугувати гарантією погашення нею заборгованості перед банком за отриманий кредит. Однак, указане твердження позичальниці виявилось неправдивим, у зв»язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12 лютого 2015 року в позові відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зазначала, що судом не враховані доводи, викладені в позовній заяві.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Встановлено, що 6.04.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ»КБ»Надра» укладено договір поруки, за яким позивач добровільно взяв на себе зобов»язання перед банком солідарно відповідати в порядку ст.554 ЦК України, за кредитними зобов»язаннями ОСОБА_3 за отриманий нею кредит у розмірі 56.548 дол.США під 12,49% річних, укладений 6.04.2007 року на термін 360 місяців.

Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вважаючи, що указаний договір поруки є недійсним, позивач зазначає, що позичальниця, яка попросила поручитись за нею перед банком запевнила його, що заборгованості перед банком не буде, а підписання договору поруки є звичайна формальність, яка не несе будь-якого правового навантаження, оскільки вона є достатньо матеріально забезпеченою особою, щоб не допустити заборгованості по кредиту і, відповідно, поручитель не буде нести будь-якої відповідальності перед банком.

Позивач керувався ст.230 ЦК України, згідно якої якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Тобто, позивач вважав, що відповідно до ч.1 ст.215 та ч.3 ст.203 ЦК України спірний правочин є недійсним, оскільки він помилявся в дійсних обставинах справи під впливом обману, а тому укладений без його волевиявлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та керується наступним.

Відповідно до ст.553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Крім того, в самому договорі поруки укладеного сторонами 6.04.2007 року відсутні будь-які умови про те, що договір укладається під умовою того, що позичальниця третя особа ОСОБА_3 не буде мати проблем з погашенням кредитного боргу перед ПАТ»КБ»Надра».

Із аналізу спірного договору поруки, з урахуванням вимог ст.638 ЦК України слідує, що цей договір має всі істотні умови, які вимагаються чинним законодавством до відносин поруки і укладений в належній формі без будь-яких додаткових умов з боку сторін, а тому його належить вважати таким, що укладений відповідно до чинного законодавства і підлягає виконанню сторонами на умовах, на яких укладений.

Незнання матеріального стану позичальниці, за яку поручився позивач перед банком, не є предметом відносин договору поруки. В силу ст.554 ЦК України, взяті на себе поручителем зобов»язання перед кредитором є безумовними незалежно від будь-яких взаємовідносин між позичальником та його поручителем.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивач не навів суду достатніх підстав для визнання недійсним спірного договору поруки, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді