З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 липня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Профатило П.І.,
при секретарі Каліух К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» в інтересах СП «Шахта ім. В.І. Леніна» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя,-
14 січня 2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Артемвугілля» в інтересах СП «Шахта ім. В.І. Леніна» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював з 29.12.1981 року по 14.10.2008 року періодами на підприємствах вугільної промисловості України, у томі числі на СП «Шахта ім. Ізотова, Леніна» робочим підземних шахтних професій з повним робочим днем під землею, його праця тривалий час була у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища. Під час його роботи під землею у шкідливих умовах праці він отримав ушкодження здоровя, а саме: 1) 19.01.1990 року з ним трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом: травма шиї та стопи, за яким на підприємстві було проведено розслідування та складено акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом; 2) 29.08.1990 року з ним трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом: травма поперекової області, за яким на підприємстві було проведено розслідування та складено акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом; 3) 28.06.2008 року з ним трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом: травма шийного відділу попереку, правого ліктьового суглобу, за яким на підприємстві було проведено розслідування та складено акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом;
Висновком МСЕК від 27.03.2006 року ОСОБА_1 було встановлено стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 20 % та інвалідність 3 групи.
Висновком МСЕК від 15.10.2008 року ОСОБА_1 було встановлено безстроково по сукупності стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 40 % та інвалідність 3 групи.
Цими висновками МСЕК позивачу визначено потреби у додаткових видах допомоги та рекомендовані заходи по відновленню працездатності та протипоказання щодо праці: протипоказана тяжка фізична праця, робота у підземних умовах та ін.
Заподіяння позивачу моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, стійкою втратою працездатності та розмір моральної шкоди позивач повязує з наступними обставинами.
За час праці його на протязі багатьох років ним було отримано ушкодження здоровя: професійне захворювання та трудові каліцтва, тому позивач постійно переносить особливі моральні страждання у звязку з самим фактом отримання даних ушкоджень. Через втрату професійної працездатності у розмірі 40 % по причині зазначених професійного захворювання та трудових каліцтв. Він не має можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати великий особистий заробіток, позивач не має змоги і рівних прав з іншими громадянами України здійснювати, реалізовувати своє право на працю. Через втрату працездатності в розмірі 40 % протягом тривалого часу частково порушені відносини з оточуючими позивача людьми, близькими, друзями та знайомими, тому що частково обмежений у спілкуванні з ними. При цьому він переносить моральні й психічні страждання, його не залишає почуття власної неповноцінності у звязку з втратою значної частини нормальних життєвих функцій внаслідок отриманого ушкодження здоровя. Він позбавлений можливості в повному обсязі виконувати роботу по господарству, під час її виконання зазнає постійний фізичний біль в суглобах, легенях, через що не може нормально спати. Позивач змушений постійно лікуватися, що вкрай негативно відображується на його повсякденному стані, заподіюючи йому моральну шкоду, порушує нормальні життєві звязки з членами родини та друзями. Через ушкодження здоровя порушилися плани позивача на подальше життя.
Також позивач вважає, що суд одночасно з визначенням йому суми відшкодування за моральну шкоду, завдану ушкодженням здоровя, має стягнути на користь позивача суму індексації даної шкоди, оскільки вартість життя занадто підвищилась.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявились, надали суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити (а. с. 41,43).
Представник відповідача ДП «Артемвугілля» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
Так з матеріалів справи, а саме: з копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він працював у відповідача у шахті з 29.12.1981 року по 14.10.2008 року періодами з повним робочим днем, в тому числі робочим підземної шахти (а. с. 8-11).
З акту №30 від 20.01.1990 року про нещасний випадок на виробництві, вбачається, що ОСОБА_1, працюючи на шахті ім. Ізотова, 19.01.1990 року о 00.00 годині (ІІ зміна) отримав на виробництві травму: при виробництві виїмки вугілля відшарувалася порода вугілля від покрівлі та шматком породи ОСОБА_3 вдарило по шиї, він втратив рівновагу і вдарився гомілкою правої ноги об стійку кріплення, внаслідок чого отримав забій гомілки правої ноги та забій шиї (а.с.14-15).
З акту №341 від 30.08.1990 року про нещасний випадок на виробництві, вбачається, що ОСОБА_1, працюючи на шахті ім. Ізотова, 29.08.1990 року о 06.00 годині (ІІ зміна) отримав на виробництві травму: при виробництві виїмки вугілля в монтажній пічці та виїмки третього «коня» відшарувалася порода вугілля, у слабкій зоні, та завдала ОСОБА_3 забій попереку (а.с.16-17).
З акту №3/23 від 26.06.2008 року про нещасний випадок на виробництві, вбачається що ОСОБА_1, працюючи на шахті ім. Леніна ГП «Артемвугілля», 25.06.2008 року 0 04 годині , у ІІІ зміну, отримав на виробництві травму: при виробництві виїмки вугілля відшарувалася порода вугілля від покрівлі та шматком породи ОСОБА_3 внаслідок чого отримав забій шийного відділу хребта, гру динної клітини, правого ліктьового суглобу (а.с. 18-19).
У відповідності до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності і відсотках потреби у додаткових видах допомоги від 27.03.2006 року ОСОБА_1 встановлено 20% ступеню втрати професійної працездатності (а. с. 35).
Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності і відсотках потреби у додаткових видах допомоги від 30.10.2006 року ОСОБА_1 встановлено безстроково 20% ступеню втрати професійної працездатності (а.с. 36).
Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності і відсотках потреби у додаткових видах допомоги від 15.10.2008 року ОСОБА_1 встановлено безстроково 40% ступеню втрати професійної працездатності (а.с. 37).
Позивачем при зверненні до суду було подано ксерокопії документів, доданих до позовної заяви, та суд розглядає справу відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», з якої вбачається, що у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. В даному випадку позивачем та його представником було подано заяви з проханням розглядати справу без їх участі, оскільки обидва вони мешкають на тимчасово окупованій території, та витребувати для дослідження оригінали необхідних матеріалів не виявляється можливим, а тому суд розглядає справу на підставі наданих доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Статтею 158 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.
Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязана з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. (ст. 173 КЗпП України)
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з ч. 1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Судом з достовірністю встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем у період з 29.12.1981 року по 14.10.2008 року працював у ДП «Артемвугілля» СП «Шахта ім. В.І. Леніна» на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки. Наданими медичними документами, а саме повідомленням про професійне захворювання, медичними висновками Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що у ОСОБА_1 є професійне захворювання, встановлено стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 20 % з 27.03.2006 року та з 15.10.2008 року ОСОБА_1 було встановлено безстроково по сукупності стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 40 % та інвалідність 3 групи.
Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
В даному випадку моральна шкода, завдана ОСОБА_1 ушкодженням здоровя, полягає у фізичному болю, душевних стражданнях, які зазнав позивач у звязку з професійним захворюванням та каліцтвом. Позивач вимушений постійно лікуватися, не може працювати на бажаних посадах, не в змозі вести активний спосіб життя, що призводить до виникнення почуття неповноцінності, позивач втратив нормальні життєві звязки, позбавлений бажаного доходу, має прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Що стосується вимог про стягнення індексації завданої йому ушкодженням здоровя моральної шкоди, суд вважає дані вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Та відповідно до п. 3 Порядку, одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання не відноситься до обєктів індексації, визначених у пункті 2 цього Порядку.
В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоровя, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності позивача, та відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому індексації не підлягає.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць.
З огляду на вищенаведене, керуючись принципами розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у сумі 5000,00 грн. за період з 27.03.2006 року та 5000 грн. за період з 15.10.2008 року грн.. В задоволення решти частини позовних вимог слід відмовити у звязку з необґрунтованістю.
Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 210, 213-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Допустити негайне виконання рішення про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, у межах суми стягнення за один місяць.
В задоволенні решти частини заявлених позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_4