У Х В А Л А

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року й ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа - відділ Державного агентства земельних ресурсів України у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в зазначеній справі.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування зазначених судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 21 травня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які відмовляючи в задоволенні позову, виходили з того, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження систематичної несплати орендарем орендної плати, оскільки встановлено, що орендну плату за 2013 і 2014 роки товариством сплачено повністю, хоча виплати проведені із затримкою.

У наданій для порівняння ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 липня 2009 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідно до умов договору оренди, надання продукції й послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідним актом, однак товариство такого акта суду не надало, а позивач заперечував про отримання орендної плати; орендар два роки поспіль сплачував орендну плату не в повному обсязі, що є систематичним невиконанням умов договору оренди та підставою для його розірвання.

Порівняння наведеного судового рішення із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У наданій для порівняння постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року Верховний Суд України керувався тим, що суд касаційної інстанції залишив поза увагою положення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України та дійшов помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини, не вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди землі.

Порівняння змісту вказаної постанови Верховного Суду України зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що ухвала суду касаційної інстанції від 21 травня 2015 року не відповідає викладеним у зазначеній постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа - відділ Державного агентства земельних ресурсів України у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від

3 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від

22 квітня 2015 року й ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України А.Г. Ярема В.І. Гуменюк В.М. Сімоненко