Справа № 347/1054/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Бельмеги М.В.,

за участю: секретаря Борисової О.м.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача: Реєстраційна служба Косівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору іпотеки майна та звільнення майна з під обтяження заборони,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд із вказаним позовом.

В ході судового розгляду позивачка, ОСОБА_1 свої позовні вимоги в доповненому вигляді підтримала, суду пояснила, що 19.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки на житловий будинок по вул. Шкільній, 252 в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області на виконання боргових зобовязань іпотекодавця перед обтяжувачем та накладено заборону відчуження на вказане майно. Реєстраційною службою Косівського районного управління юстиції 19.03.2014 року здійснено державну реєстрацію обтяження цього майна, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна.

Укладегнням даного договору порушено її право власності на це майно, як співвласника. Повідомляє наступне.

В провадженні Івано-Франківського міського суду та Косівського районного суду з лютого 2008 року перебувала справа за її позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на подружнє майно та розподіл його в натурі. Відповідно до суду нею подавались численні клопотання про накладення арешту на спірне майно, як забезпечувальний захід її позову, що стверджується заявами до суду від 11.11.2009 року, 30.12.2009 року, ухвалою Косівського районного суду від 03.03.2010 року про заборону ОСОБА_5 відчужувати вище назване будинковолодіння та земельну ділянку, заявами до суду від 01.06.2012 року, від 16.11.2012 року, від 29.05.2014 року, від 14.07.2014 року, ухвалою Косівського районного суду від 14.07.2014 року та численними заявами до ОСОБА_6 сільської ради з приводу судового спору і її претензій на половину будинковолодіння та земельної ділянки, що належить одному з подружжя.

Відповідач ОСОБА_5 достовірно знав про наявність судового спору, про прийняті міри по забезпеченню позову, про розгляд справи судами трьох рівнів, оскільки своє представництво забезпечував в суді, самостійно звертався до суду з поясненнями. Відповідач ОСОБА_3 про наявність судового спору знав також, адже опитувався в якості свідка та був попереджений про кримінальну відповідальність про надання завідомо неправдивих свідчень.

25.12.2014 року Косівським районним судом Івано-Франківської області задоволено її позов до ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 сільська рада про визнання будинковолодіння в с. Тюдів Косівського району по вул. Шкільна, 252 та земельної ділянки площею 0,25 га спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за нею право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину житлового будинку і господарських споруд за вказаною вище адресою із реальним розподілом житлового будинку та господарських будівель в натурі між нею та відповідачем.

02.04.2015 року рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 на вищевказане рішення районного суду, задоволено нею апеляційну скаргу, що стосувалося стягнення судових витрат та рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 29.04.2015 року рішення районного суду та рішення колегії апеляційного суду залишено в силі.

Відповідач ОСОБА_5 неправдиво повідомив відомості нотаріусу при оформленні 19.03.2014 року договору іпотеки з ОСОБА_3, що майно не перебуває в спорі і щодо нього не має претензій у третіх осіб. Просить визнати недійсним договір іпотеки майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки по вул. Шкільній 252 в с. Тюдів Косівського району, укладеного та нотаріально посвідченого 19.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та звільнити з під обтяження заборони за цим договором іпотеки та стягнути судові витрати по справі.

Позивачка ОСОБА_1, просила позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник позивача, ОСОБА_2, в судовому засіданні просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просить у позові відмовити, вважає його безпідставним. Суду пояснив, що 19 березня 2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 Косівського нотаріального округу за № 279. Відповідно до даного договору ОСОБА_5 зобовязувався повернути йому кошти в сумі 500000 грн. до 19 березня 2015 року. На сьогоднішній день з його боку борг не повернуто, тому він має всі підстави для реєстрації майна, яке було передано за договором іпотеки.

Представник відповідача ОСОБА_4 просить у позові відмовити. Зазначив, що спірне майно було придбано його довірителем ОСОБА_5 після розірвання шлюбу , а саме: спірна земельна ділянка належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_8 Реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 17.12.2013 року, індексний номер: 14806666, спірний будинок належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане ОСОБА_8 Реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 14.03.2014 року, індексний номер: 19026713, а також надав суду декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 07.03.2014 року з якого видно, що дата початку будівництва грудень 2013 року по лютий 2014 року. Стверджує, що ОСОБА_1 участі у будівництві спірного житлового будинку не брала, а тому у позові слід відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, надані учасниками процесу, та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.

Встановлено, що 19.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки майна, а саме передано в іпотеку:

-земельна ділянка площею 0,1250 га, розташована за адресою вул. Шкільна с. Тюдів Косівський район Івано-Франківська область , кадастровий номер :02:002:0317, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- житловий будинок № 252 розташований за адресою вул. Шкільна с. Тюдів Косівський район Івано-Франківська область на виконання боргових зобовязань іпотекодавця ОСОБА_5 перед обтяжувачем та накладено заборону відчуження на вказане майно. (а.с.72-75).

Реєстраційною службою Косівського районного управління юстиції 19.03.2014 року здійснено державну реєстрацію обтяження цього майна, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна.(а.с.33).

Даний договір порушує право ОСОБА_1, як співвласника даного спірного майна з наступних підстав.

В провадженні Івано-Франківського міського суду та Косівського районного суду з лютого 2008 року перебувала справа за її позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на подружнє майно та розподіл його в натурі. Відповідно до суду нею подавались численні клопотання про накладення арешту на спірне майно, як забезпечувальний захід її позову, що стверджується заявами до суду від 10.11.2009 року (а.с.35), 30.12.2009 року (а.с.36), ухвалою Косівського районного суду від 03.03.2010 року про заборону ОСОБА_5 відчужувати вище назване будинковолодіння та земельну ділянку (а.с.37), заявами до суду від 01.06.2012 року (а.с.38), від 16.11.2012 року (а.с.39), від 29.05.2014 року(а.с.41), від 14.07.2014 року(а.с.43), ухвалою Косівського районного суду від 14.07.2014 року (а.с.44) та численними заявами до ОСОБА_6 сільської ради з приводу судового спору і її претензій на половину будинковолодіння та земельної ділянки, що належить одному з подружжя.

25.12.2014 року Косівським районним судом Івано-Франківської області задоволено її позов до ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 сільська рада про визнання будинковолодіння в с. Тюдів Косівського району по вул. Шкільна, 252 та земельної ділянки площею 0,25 га спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за нею право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину житлового будинку і господарських споруд за вказаною вище адресою із реальним розподілом житлового будинку та господарських будівель в натурі між нею та відповідачем.(а.с.8-17).

02.04.2015 року рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 на вищевказане рішення районного суду, задоволено нею апеляційну скаргу, що стосувалося стягнення судових витрат та рішення суду першої інстанції залишено в силі.(а.с.18-28).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 29.04.2015 року рішення районного суду та рішення колегії апеляційного суду залишено в силі. (а.с29-31).

В силу вимог ст. 65 СК України « Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ст. 369 ЦК України Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній частковій власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріальною згодою всіх співвласників.

Враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили, що відповідно до ст. 14 ЦПК України є обов»язковим для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником спірного майна, а вона не надавала своєї згоди на укладення іпотечного договору, яка є обов»язковою, суд вважає, що відповідно до ст. 203, 215 ЦК України, іпотечний договір від 19.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вважається недійсним.

Згідно до змісту ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно положень ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

07.04.2015 року,17.04.2015 року ОСОБА_1 подавала до реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області заяву про реєстрацію права власності на ? частину будинковолодіння. Вказана заява та додані до неї документи були направлені до департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України для прийняття рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 ? частини вищевказаного будинковолодіння. Однак, в такій реєстрації позивачці відмовлено в звязку з обтяженням будинковолодіння, що стверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 22.04.2015 року.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою.

Застоводавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частина друга статті 583 зазначеного кодексу).

За ст. 5 Закону України «Про іпотеку» лише власник маже передати майно у іпотеку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що іпотечний договір укладений від 19.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вважається недійсним.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.2011р. державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Оскільки рішенням суду визнано іпотечний договір недійсним, це є підставою для припинення іпотеки, а так само підставою для зняття заборони на відчуження майна, яке перебувало в іпотеці.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

Таким чином суд вважає, що до судових витрат, право на відшкодування яких має позивачка належить: витрати по сплаті нею судового збору за подання позовної заяви 243,60 грн; судового збору за забезпечення позову в сумі 121,80 грн., ; судового збору за забезпечення позову в сумі 121,80 грн., доповнення до позовної заяви в сумі 243,60 грн., судового збору за забезпечення позову в сумі 121,80 грн.,

В загальному із ОСОБА_5, ОСОБА_3 слід стягнути в користь ОСОБА_1 852,60 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 236, 319, 575, 583 ЦК України, ст. ст. 5, 17 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 212-215, 218, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача: Реєстраційна служба Косівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору іпотеки майна та звільнення майна з під обтяження заборони -задовольнити.

Визнати договір іпотеки майна, а саме: житлового будинку по вул. Шкільній 252 в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області та земельної ділянки площею 0,1250 га, розташованої по вул. Шкільній 252 в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області кадастровий номер :02:002:0317, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладеного та нотаріально посвідченого 19.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - недійсним.

Зовязати Реєстраційну службу Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області звільнити нерухоме майно з під обтяження, що знаходиться за адресою : вул. Шкільна 252 с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області .

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору, у розмірі 852,60 грн (вісімсот пятдесят дві гривні 60 копійок) по 426,30 грн. (чотириста двадцять шість гривень 30 копійок), з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бельмега М.В.