Справа № 415/3380/15-ц
Провадження № 2/415/2174/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Мішиній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог, позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № 21227 про право власності, виданого 23 травня 2011 року Лисичанською міською радою. В належній їм квартирі зареєстрований їх син ОСОБА_3. Відповідач з 2004 року не мешкає в належній їм квартирі, забрав усі свої речі та виїхав. Позивачі сплачують комунальні послуги за відповідача, не мають можливості розпорядитись майном, не мають можливості оформити державну субсидію за сплату комунальних послуг. Відповідач не мешкає в будинку з 2004 року. Домовленості про збереження за ним права на користування житловим приміщенням в належному їм будинку відсутня. Позивачі не перешкоджали відповідачу проживати в квартирі. Він добровільно виїхзва з квартири. Тому просили суд визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 55 в будинку № 10 по вулиці Одеська в місті Лисичанську.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутність, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, у якій проси справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 УК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло № 21227 від 23 травня 2011 року, Лисичанська міська рада, Відділ з обліку, розподілу та приватизації житлової площі, посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 ? частка, ОСОБА_1 ? частка.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, належить ОСОБА_2 ? частка, ОСОБА_1 ? частка на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № 21227 від 23 травня 2011 року.

Згідно з довідкою № 389 від 26.05.2015 року, виданою Лисичанським комунальним підприємством «Паспортна служба» про те, що за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані та мешкають: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Згідно з довідкою № 304 від 21.05.2015 року, виданої Комунальним підприємством «ЛЖЕК № 8», ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований її син ОСОБА_3, одна з 2004 року по теперішній час не проживає за зазначеною адресою, так як проживає в Росії.

Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача у квартирі позивачів обмежує їх права, так як вони змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2004 року.

За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачами на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач ОСОБА_3 дійсно не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 2004 року, тобто понад 1 рік, і судом не встановлено поважність причини відсутності ОСОБА_3, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391, 409 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 55 в будинку № 10 по вулиці Одеська в місті Лисичанську.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА