Справа № 645/5509/15-ц
Провадження № 2/645/1824/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Ульяніч І.В.,
при секретарі Тереховській І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-
Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_5, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги у судове засідання не з*явились, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Суд, за таких обставин, вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника позивача за наявними у справі доказами.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не відомі.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з*явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать розписки в матеріалах справи про отримання судової повістки.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що сторона відповідача не з'явилася в судове засідання без поважних причин, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного, суд визнає причини неявки сторони відповідача неповажними та вважає можливим ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін і відповідно до ч 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У судовому засіданні встановлено наступне.
17 квітня 2015 року сталося ДТП по вул. Салтівське шосе в районі буд. № 108 у м. Харкові, між автомобілем марки «W-транспортер», державний номер НОМЕР_3, під керуванням відповідача та автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача. Зіткнення сталося з вини ОСОБА_2. Відповідач керував автомобілем «W-транспортер», державний номер НОМЕР_3 на підставі довіреності власника автомобіля ОСОБА_3 Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля, позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4594 від 28.05.2015 року, сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки Toyota, державний номер НОМЕР_2, на момент 17 квітня 2015 року складає 161 241,48 грн. (а.с. 7-12).
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (справа № 645/3800/15-п, провадження № 3/645/1280/15) (а.с. 6). Згідно вказаної постанови, особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в матеріалах справи є дані про його належне повідомлення, клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав.
Відповідно до справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року ніким не оскаржувалася та набрала законної сили.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 3 ч. 1 ст.1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Таким чином, посилання позивача, що розмір заподіяної йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 112241,48 грн. суд вважає доведеними.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання та переживання з приводу пошкодження майна, але суд приходить до висновку, що вимоги позивача завищені.
Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума 117241 грив. 48 коп.
Також з відповідача підлягають стягненню кошти сплачені позивачем за проведення експертизи, супровідним листом до експертного висновку від 29.05.2015 року вбачається, що за експертні послуги за проведення експертизи позивачем було сплачено 1107.00 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача (а.с. 16). Також, з ОСОБА_2 підлягають стягненню сплачені ОСОБА_1 послуги за публікацію оголошення, вартість яких складала 980,00 грн., що підтверджується квитанцією видавництва Урядовий Курєр від 14.08.2015 року. (а.с. 33).
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН НОМЕР_4, НОМЕР_5) суму у розмірі 112 241 (сто дванадцять тисяч двісті сорок одна гривня) грн. 48 коп. як відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН НОМЕР_4, НОМЕР_5) суму у розмірі 5000 (пять тисяч) грн. як відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН НОМЕР_4, НОМЕР_5) судовий збір у розмірі 1912 (одна тисяча девятсот дванадцять) грн.42 (сорок дві) коп., а також послуги за публікацію оголошення в розмірі 980,00 грн.,
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ