Справа № 572/2792/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі - СОСЮК І.В.

з участю адвоката - МИХАЛЬЦЯ Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на жилий будинок в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заявили цивільний позов до ОСОБА_5 про визнання за ними права спільної часткової власності по 1/3 частині за кожним на жилий будинок в АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності, оскільки вони користуються цим житлом з 1990 року на прохання відповідача ОСОБА_5, якому належав будинок на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння; в будинку протягом всього часу проживання вони проводили ремонти, належно його упорядкували, а відповідач не вимагав від них звільнення житла.

Усі позивачі позовні вимоги підтримали в судовому розгляді та дали пояснення по їх суті.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, оскільки жилий будинок належить йому на праві власності, він дозволив в 1990 р. проживати в ньому відповідачам на їх прохання, так як він із сім»єю переїхав у Львівську область, а вони жили в колгоспному будинку; наміру залишити житло позивачам у нього не було, оскільки виросли його діти і будинок буде для них; позивач ОСОБА_2 має на праві власності в АДРЕСА_1 жилий будинок, який залишився після смерті їхніх батьків, тому проживати позивачам є де.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.03.1990 р. відповідач ОСОБА_5 мав на праві власності жилий будинок в АДРЕСА_1, яка в 1992 р. перейменована на АДРЕСА_1 згідно рішення Любиковицької сільської ради; жилий будинок був зареєстрований в Рівненському ОБТІ за ним на праві особистої власності. 20.08.2015 р. відповідач зареєстрував право власності на це житло в реєстраційній службі Сарненського районного управління юстиції.

Судом також встановлено і це підтвердили усі сторони, що з 1990 р. в цьому жилому будинку проживають усі позивачі з дозволу відповідача, який є рідним братом ОСОБА_2, оскільки свого житла у них не було і вони жили в колгоспному будинку, будь-яких договорів щодо проживання сторони не укладали.

Таким чином, відповідач, як власник нерухомого майна, який, відповідно до ст. 319 ЦК України, має право ним розпоряджатись на власний розсуд, дозволив рідному брату ОСОБА_2 та його сім»ї проживати в своєму жилому будинку, оскільки сам із сім»єю переїхав проживати в іншу місцевість, що, в свою чергу, не впливає на зміст його права власності на це майно відповідно до ст. 317 цього Кодексу.

Суд робить висновок, що хоча позивачі і добросовісно проживають в жилому будинку більше десяти років, вони живуть в ньому з підстав близьких родинних відносин, тому право володіння, користування та розпоряджання цим житлом на підставі закону має лише власник житла, відповідач у справі, а позивачі не набули права власності на це майно за набувальною давністю.

На підставі ст.ст. 317, 319, 328, 344, 346 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на жилий будинок в порядку набувальної давності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

районного суду Болотвіна Л.О.