Провадження № 2/522/8169/15
У Х В А Л А

«03» вересня 2015 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Погрібний С.О., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути суму боргу за розпискою у розмірі 441400,0 гривень.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього або в інших осіб.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити за наступних причин.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За правилом ст.153 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має взяти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Втім, в порушення наведених вимог позивачем не обґрунтовано належним чином, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову можуть утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Додатково судом враховано, що позивачем взагалі не зазначено конкретне майно, на яке він просить накласти арешт, що унеможливлює задоволення заявленого клопотання.

Задоволення клопотання шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу, суперечить вимогам чинного процесуального закону, оскільки за таких обставин неможливо встановити вартість та склад конкретного майна, на яке буде накладено арешт, а, отже, й відповідність і співмірність заявленим позовним вимогам.

Таким чином, суд вважає зазначену заяву необґрунтованою належним чином, такою, що може призвести до порушенню прав та обовязків третіх осіб, з огляду на що вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 152, 153 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в цивільній справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

03.09.2015