АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4244/14-ц Номер провадження 22-ц/786/806/15Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення боргу за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення боргу за договором банківського вкладу.

З вказаною ухвалою не погодилося ПАТ «Акцент-Банк», представник якого в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та повернути справу до цього ж суду для вирішення повторного питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі не дотримано правил підсудності та безпідставно не повернуто позовну заяву позивачеві у відповідності до вимог ст.121 ЦПК України.

У поданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що, як він при зверненні до суду, так і суд при винесенні оскаржуваної ухвали керувалися нормами цивільного законодавства про захист прав споживачів стосовно підсудності даних справ, прохав скаргу відхилити, а ухвалу судді про відкриття провадження від 26.09.2014 року залишити без змін.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу не визнав, прохав її відхилити з підстав, наведених у запереченнях, а ухвалу судді залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави, посилаючись на положення ч.5 ст.110 ЦПК України, згідно якої позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, тобто заяву подано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Полтави за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2

Разом із тим, згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а урегульовані § 3 «Банківський вклад» глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Зокрема, статтею 1058 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу позовних вимог, визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у розумінні положень, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

При позичанні коштів у вкладника, для їх розміщення в якості банківського вкладу, Банк не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки, сплачує проценти (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу (депозиту) аж ніяк не можуть розглядатися як «вартість робіт (послуг)» та/або «загальна вартість замовлення», а договір про банківський вклад (депозит) не містить понять «вартість робіт (послуг)» та/або «загальна вартість замовлення» у сенсі положень ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з банківського вкладу, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин банківського вкладу. Відтак, Закон України «Про захист прав споживачів» може застосовуватися лише, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

Таким чином, відкриваючи провадження у справі, судом не враховано, що предметом позову є невиконання зобов'язань за договором банківського вкладу і на правовідносини, які випливають з даних договорів, дія ЗУ «Про захист прав споживачів» не розповсюджується.

У відповідності до ч.2 ст.109 ЦПК України, позови до юридичних осіб подаються за їх місцезнаходженням.

Нормами ч.ч.7,8 ЦПК України також передбачено, що позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред»являтися також за їх місцезнаходженням. Позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред»являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК.

Позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (частина сьома статті 110 ЦПК), проте відповідачем у справі є банк чи інша фінансова установа як юридична особа. Зазначене правило територіальної підсудності поширюється на позови позичальників (споживачів), а не на позови, що пред'являються банками чи іншими фінансовими установами щодо виконання кредитних зобов'язань, оскільки у цьому випадку діють правила статті 109 ЦПК.

Як убачається з позовної заяви та договору банківського вкладу №SAMAВО926 від 17.02.2011р., укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2, місцезнаходження відповідача - ПАТ «Акцент-Банк» - 49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11.

Разом із тим вказаний договір укладено в м. Полтаві, у відділенні Банку по вул. Жовтнева, 46, яке територіально відноситься до Київського району м. Полтави.

За змістом статті 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», - задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2014 року, - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення боргу за договором банківського вкладунаправити до суду першої інстанції, - для вирішення питання в порядку статті 115 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун