У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права на спадкування та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що після смерті його батька - ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, що є спільною сумісною власністю подружжя

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Однак відповідачка не визнає його права на спадкування за законом майна ОСОБА_7.

Просив визнати за ним право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, а саме − на 1/3 від 68/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, що складається з тамбура - «3-1», коридора «3-2», кухні - «3-3», санвузла «3-4», кімнати - «3-5», сараю - «Б-б», сараю - «В», сараю - «З», сараю - «И», теплиці - «Ж», вбиральні - «У», огорожі - 34/100 ідеальних частини, коридору «1-1», туалету - «1-2», коридора - «1-3», кімнати - «1-4», кімнати - «1-5», кімнати - «1-6», сараю - «Б», кухні - «1-7», гаража - «Д» - 34/100 ідеальних частини; стягнути з ОСОБА_5 1/6 частини вартості автомобіля марки «Lexus 460», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що становить

62 710 грн 83 коп., а також 1/6 частини вартості автомобіля марки «Мitsubishi Lancer» 1.6 Comfort, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що складає 24 341 грн 12 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/3 частини

від Ѕ частини 46/100 ідеальних частин будинку по АДРЕСА_1, та 1/3 частини від Ѕ частини автомобіля марки «Lexus 470», 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1/3 частини

від Ѕ частини вартості автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», 1.6 Comfort, 2009 року випуску, № кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 24 341 грн 12 коп. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 березня

2015 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2015 року у частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що з 14 травня 1999 року по 17 червня 2003 року та з 21 серпня 2007 року по день смерті ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 (а. с. 144, 205-206).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а. с. 7).

Відповідно до вимог ст. ст. 1258, 1261 ЦК України ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 у передбачений ст. ст. 1269 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844375/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1270 ЦК України шестимісячний <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844376/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> термін подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а. с. 77, 78, 92).

При цьому ОСОБА_5 у заяві про прийняття спадщини вказала, що крім неї іншими спадкоємцями за законом є позивач та третя особа у справі.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 визнається право

ОСОБА_4 на спадщину після смерті ОСОБА_4, і це свідчить про відсутність спору між сторонами про право позивача на спадкування майна, а також про наявність умов для одержання останнім в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після закінчення шестимісячного строку. Передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844376/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> строк для прийняття спадщини не надає права отримати раніше зазначеного строку свідоцтво про право на спадщину.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріус в оформленні права на спадщину спадкоємцям, у тому числі і ОСОБА_4 не відмовляв, відповідна постанова про відмову в оформленні права на спадщину нотаріусом не приймалася, за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивач до нотаріуса не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право на захист порушених прав у судовому порядку могло виникнути у позивача лише після отримання свідоцтва про право на спадщину та визначення належної кожному спадкоємцю частки майна, а відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 березня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.