Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2288/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

24.09.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

суддів - Суровицької Л.В., Авраменко Т.М.

секретар - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА :

25.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 4.08.2015 року та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 10.10.1987 року по 17.07.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу подружжя набуло права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.10.1990 року укладеного між ОСОБА_2 та Радгоспом "Олексіївський", який зареєстровано за № 33 Олексіївською сільською радою народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області, та витягом із рішення виконкому Олексіївської сільської ради № 60 від 22.09.2009 року "Про присвоєння житловим будівлям номерних знаків" (а.с. 38).

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 понад двадцять років постійно та безперервно проживає за адресою АДРЕСА_1, іншого житла він не має.

Крім того, з довідки № 243, від 31.07.2014р. вбачається, що згідно погосподарської книги за вказаною адресою проживають ОСОБА_3, син ОСОБА_4, які є членами господарства, де головою являється ОСОБА_2 (а.с.45).

Також зі змісту довідки Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №01-15/126 від 31.07.2015р. вбачається, що згідно погосподарської книги власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 Бобринецького району Кіровоградської області є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від жовтня 1990 року укладеного із Радгоспом "Олексіївський" (а.с.90).

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 6) та реєстраційної справи № 08 (а.с.33-53) вбачається, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 Бобринецького району Кіровоградської області зареєстровано Реєстраційною службою Бобринецького районного управління юстиції належить ОСОБА_2 з 06.08.2014 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_3

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_3 не звертався до суду із позовом про визнання свого права на частину будинку як спільно-сумісної власності подружжя, скасування вказаного вище свідоцтва про право власності та не оскаржував рішення Реєстраційної служби.

З врахуванням встановлених обставин справи , суд першої інстанції з посиланням на ст. ст. 9,64,156,157, 162 ЖК України , ст. 405 ЦК України дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що спірний будинок належить позивачці на праві особистої власності є необгрунтованими. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи сторони з 10.10.1987 року по 17.07.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Будинок набуто у період шлюбу подружжя за договором купівлі-продажу від 24.10.1990 року. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно , нажите подружжям за час шлюбу , є їх спільною сумісною власністю. Як вбачається із матеріалів справи , свідоцтво про право власності на житловий будинок не видавалось, технічна характеристика відсутні.( ас. 45) Технічний паспорт на будинок було виготовлено тільки 28.05.2014 року 39-44) Факт реєстрації права власності на будинок позивачем 06.08.2014 року , тобто після розірвання шлюбу з відповідачем не змінює правового статусу будинку - він залишається спільною сумісною власністю подружжя, а тому ОСОБА_3 , як співвласник будинку не можу бути позбавлений права проживання в ньому. ( ас. 52-53)

Доказів, які б спростовували презумпцію спільної сумісної власності подружжя матеріали справи не містять. Посилання скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував, на підставі чого відповідач ОСОБА_3 був вселений у вказане житлове приміщення, оскільки фактично будинок належав Радгоспу «Олексіївський» є також необгрунтованим, оскільки купівля-продаж будинку відбулася 24.10.1990 року, а сторони та їх син зареєстрований у будинку з січня 1991 року , коли будинок вже не належав Радгоспу «Олексіївський» . ( ас. 91, 94) Інші доводи апеляційної скарги є також необгрунтованими.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя:

Судді: