Справа № 333/424/15-ц
Провадження № 2/333/813/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Пасюті К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Між ним та відповідачем, згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2011 року розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю. Позивач має намір бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні, однак відповідач проти цього заперечує. Розпорядженням органу опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району ЗМР позивачу було надано можливість бачитись з дитиною щосуботи з 09.00 до 13.00 години та з 16 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин без права залишати її на ніч за своїм місцем проживання. Така участь у вихованні дитини є недостатньою, оскільки позивач проживає у м. Дніпропетровськ, в м. Запоріжжі житла не має, учать у вихованні дитини зводиться лише до спільного спілкування. Забирати дитину до місця проживання позивача відповідач йому не дозволяє. У позивача добрі стосунки з сином, він має бажання приймати участь у його вихованні.

У зв'язку з чим ОСОБА_1, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною шляхом надання дитини батькові для побачень з 15-00 години п'ятниці до 20-00 години неділі, з умовою, що дитина може в цей час знаходитись з батьком за його місцем проживання, перебування, двічі на календарний місяць за вибором на розсуд позивача; надання дитини батькові для спільного відпочинку в першу половину літніх канікул щорічно на строк ? літніх канікул з вибором на розсуд позивача; надання необмеженого (з 09-00 години до 21-00 години) спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення з сином позивач має право забирати сина з дому (школи) дитячого садку особисто, а також зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня побачення батька з сином, надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька на наступний день з дня настання таких обставин.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, пояснивши, що з серпня 2014 року, відповідач чинить перешкоди йому у спілкуванні з сином. Вона вважає, що позивач має право зустрічатися з дитиною лише в її присутності чи в присутності її матері (бабусі дитини). Він заперечує проти цього, так як в нього конфліктні стосунки з відповідачем, дитина нервує через погані стосунки між сторонами. На даний час позивач мешкає у м. Дніпропетровськ, в квартирі нової дружини, не працює з липня 2014 року. Починаючи з лютого 2015 року кількість дзвінків від сина різко скоротилась, хоча до цього часу позивач спілкувався з сином по телефону майже кожного дня. На запитання, дитина відповідає, що їй заважають дзвонити батькові. Позивач постійно надавав фінансову допомогу сину, купував одяг, взуття. Відповідачу подарував двокімнатну квартиру, зробив в ній ремонт та купив меблі з технікою вартістю 20 тисяч доларів США. Хоча відповідач стверджує, що він відвозив дитину до м.Дніпропетровськ, порушуючи тим самим розпорядження органу опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району ЗМР, позивач спілкувався з дитиною лише в м. Запоріжжі. Оскільки його колишня дружина до серпня 2014 року не перешкоджала йому спілкуватися з дитиною, він не звертався до органу опіки з питання про те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Так як розпорядження органу опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району ЗМР винесено у 2012 році, дитина вже подорослішала, тому позивач вважає за можливим встановити новий час та період у спілкуванні з сином. До того ж останній категорично не згоден з твердженням відповідача про те, що він не надавав кошти на утримання дитини під час відсутності його в країні, на підтвердження чого надав суду квитанції про перерахування коштів. Що стосується його морального обліку, документи які він надав до суду, а саме копії атестату освіти, додатку до диплому, резюме свідчать про те, що він веде нормальний спосіб життя.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши суду, що вона не заперечує проти спілкування дитини з батьком, але це має відбуватися лише в її присутності чи в присутності її матері. Після розлучення, коли позивач брав дитину для спілкування, він привозив сина голодним, стомленим, під час спільного проживання позивач міг тиждень не розмовляти з нею та дитиною. Вона категорично проти того, щоб батько забирав дитину до м. Дніпропетровськ, оскільки вона не довіряє йому, до того ж не відомо в яких умовах позивач проживає в м. Дніпропетровськ. Дитина дуже маленька, тому поїздки негативно позначаться на її фізичному стані. Також пояснила, що у неї з позивачем різні погляди на методи виховання дитини. Після досягнення дитиною трьох років, позивач нерегулярно надавав кошти, вона сама утримувала дитину. Фінансова допомога надавалась у вигляді одягу для дитини та подарунків. Вона згодна надавати дитину для спілкування з батьком лише в неділю на цілий день, один раз в місяць в її присутності чи в присутності її матері, бабусі хлопчика.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи наступним. Відповідач ніколи не чинила позивачу перешкоди та не має такий намір. Позивач не надав суду жодного доказу існування перешкод у спілкуванні з дитиною. Сторонами у справі не заперечується, що дитина весь час проживає з матір'ю, тому всі обов'язки по вихованню дитини виконує саме вона. Якщо суд встановить графік побачень, то він має бути наступним: один раз у місяць у неділю з 09-00 години до 18-00 години, без права вивозу дитини до іншого міста, до того ж спілкування з батьком має відбуватися у присутності матері. Якщо повністю задовольнити вимоги позивача, це фактично означає зміну місця проживання дитини.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що буде доцільно визначити порядок у вихованні та спілкуванні з дитиною позивача кожні другі та четверті вихідні, а саме в суботу з 10-00 до 18-00 та в неділю з 10-00 год. до 18-00 год. без права вивозу дитини за межі м. Запоріжжя, або в будь-який інший час за домовленістю між батьками.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

30.12.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22.06.2011 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Після розірвання шлюбу син почав проживати з відповідачем та її сім'єю, що не оспорювалося сторонами по справі.

Згідно розпорядження голови районної адміністрації №574р від 06.06.2012 року «Про встановлення порядку побачень із малолітнім ОСОБА_5» встановлено ОСОБА_7 день і час побачень з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території місця проживання матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 щосуботи з 09.00 години до 13.00 години, з 16.30 години до 19.30 години, або у будь який іншій день та час за домовленістю між батьками.

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району №0413/01-26/05 від 13.06.2015 року, члени комісії з питань захисту прав дитини в інтересах малолітнього вважають за доцільне встановити ОСОБА_1 побачення з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожні другі та четверті вихідні, а саме в суботу з 10.00 години до 18.00 години та в неділю з 10.00 години до 18.00 години без права вивозу дитини за межі м. Запоріжжя або в будь який іншій час за домовленістю між батьками. З цього висновку вбачається, що ОСОБА_2 з позовом не згодна, оскільки батько дитини порушував режим дитини, привозив сина пізно ввечері, стомленого, знервованого та голодного і тому просить спілкування з дитиною проводити не дозволяючи залишати дитину на одинці з батьком до досягнення ОСОБА_5 14 років, а також зважаючи на те, що в країні наявна складна ситуація (збільшено кількість військових. блокпостів, перевірок), значно ускладнено пересування осіб між областями та врахувати те, що дитині буде важко переносити тривалі та небезпечні поїздки до іншої області (машини у батька немає), вона заперечує проти вивозу малолітнього за межі м. Запоріжжя, в тому числі до м. Дніпропетровськ.

Як записано у ст. 5 Хартії прав сім'ї (22.10.1983 року), «оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід'ємне право виховувати їх; отже їх слід вважати первинними і головними вихователями власних дітей».

Аналізуючи норми Сімейного Кодексу України які регулюють дані спірні відносини суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 141.Сімейного Кодексу України рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України, права батьків та дитини на спілкування: Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї: За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю відповідачем по справі. З серпня 2014 року відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкування з дитиною, у звязку з чим рішення органу опіки та піклування з цього приводу не виконується.

Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Зважаючи на вищенаведені норми Закону та обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність визначити способи участі батька дитини у вихованні ОСОБА_5, оскільки в позасудовому порядку сторони вирішити вказаний спір не змогли.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Також при вирішенні спору судом приймаються до уваги положення «Конвенції про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, стосовно того, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін «найкращі» інтереси дитини, а у ст. 3 зобов'язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини». У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...».

Проте, суд вважає позовні вимоги в частині встановлення графіку спілкування з дитиною з 15.00 години пятниці до 20.00 години неділі з умовою, що дитина, може в цей час знаходитися з батьком за місцем його проживання, перебування двічі на календарний місяць за вибором на розсуд позивача, такими, що підлягають частковому задоволенню. Вказаний в позовних вимогах період, суд вважає надмірним та необумовленими інтересами дитини, оскільки ОСОБА_5, як дитина шестирічного віку, потребує ретельного догляду, певного режиму харчування, відпочинку. Крім того, переїзд у м. Дніпропетровськ на вихідні, знаходження дитини у незнайомому місці протягом тривалого часу, може негативно позначитися на психічному та фізичному стані здоровя дитини.

Зважаючи на вік та стать дитини (шість років, хлопчик), а також необхідність дитини у спілкуванні з батьком, суд вважає за доцільне задовольнити частково позовні вимоги в частині літнього відпочинку.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають як такі, що шкодять інтересам дитини.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст.ст. 157, 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, засобами телефонного, поштового, електронного звязку та особисто, визначивши наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- кожні другі та четверті вихідні кожного місяця з 10-00 години до 18-00 години з можливістю перебування дитини за місцем перебування позивача без права вивозу дитини за межі м. Запоріжжя, враховуючи режим дня та стан здоровя дитини, а також з можливістю позивача в день побачення відводити та забирати дитину з дому, школи, секції;

- спільний відпочинок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 2 тижні у літній період за домовленістю батьків.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення надіслати на адресу районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва