Справа № 353/432/15-ц
Провадження № 2-др/353/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

16 вересня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

за участю секретаря - Бойко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 353/432/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки,-

В С Т А Н О В И В:

31.07.2015 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області по справі № 353/432/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки, було прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки № 27К від 24.01.2007 року задоволено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

19.08.2015 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2015 року, яка разом з цивільною справою № 353/432/15-ц була направлена для розгляду в апеляційну інстанцію.

26.08.2015 року ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки було повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить висновків суду про вирішення зустрічних позовних вимог щодо визнання припиненим договору поруки.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання на розгляд питання про ухвалення додаткового рішення не зявився, однак до суду подав письмове клопотання, в якому просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судове засідання на розгляд питання про ухвалення додаткового рішення не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання на розгляд питання про ухвалення додаткового рішення не зявились, причин неявки суду не повідомили, що у відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає ухваленню додаткового рішення.

Судом встановлено, що 31.07.2015 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області по справі № 353/432/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки № 27К від 24.01.2007 року задоволено, судові витрати понесені ПАТ КБ «ПриватБанк» за первісним позовом в сумі 3654,0 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 копійок) віднесено на його рахунок, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судових витрат за зустрічним позовом.

Як вбачається з ухвали судді судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 26.08.2015 року, при прийнятті рішення Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 31.07.2015 року по даній справі, в резолютивній частині оскаржуваного рішення не міститься висновків суду про вирішення зустрічних позовних вимог щодо визнання припиненим договору поруки.

Відповідно до зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, останній просив визнати припиненим договір поруки № 27К від 24.01.2007 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3О.(а.с. 120-121).

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

У мотивувальній частині рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2015 року були досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, надана їм належна правова оцінка, зазначені підстави, обґрунтування та мотиви задоволення зустрічного позову, в тому числі зазначено, що:

Як передбачено ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом було встановлено, що згідно Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2009 р., станом на 13.04.2009 р. ОСОБА_2 (боржник) уже порушила умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків, за що їй була нарахована пеня, і до обсягу заборгованості були включені всі нарахування за кредитним договором, в т.ч. і строк сплати по яких ще не настав, тобто мало місце дострокове стягнення всієї заборгованості.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Таким чином, Верховний суд України дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

В ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають кредитних правовідносин» зазначено, що предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (в залежності від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

В матеріалах справи відсутні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», направлені ОСОБА_3, як поручителю, про порушення кредитних зобовязань ОСОБА_2, як боржником, за періоди, коли нею не виконувались умови кредитної угоди № 27К. А повідомлення від 06.03.2015 року, направлене ОСОБА_3, про наявну заборгованість за Кредитним договором № 27К від 24.01.2007 року та про необхідність у термін не пізніше 5-ти днів погасити заборгованість по грошових зобовязаннях за Кредитним договором, направлено з порушенням шестимісячного строку.

Враховуючи вищенаведене, Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області в резолютивній частині рішення від 31.07.2015 року зазначено про задоволення зустрічного позову, однак помилково не вказано про визнання припиненим договору поруки № 27К від 24.01.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а тому суд вважає, що в цій частині слід ухвалити додаткове рішення про визнання припиненим договору поруки № 27К від 24.01.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, зазначивши про це в резолютивній частині рішення щодо зустрічного позову.

Керуючись ст. 220 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У цивільній справі № 353/432/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки прийняти додаткове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання припиненим зобовязань за договором поруки № 27К від 24.01.2007 року задовольнити. Визнати припиненим договір поруки № 27К від 24.01.2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк») та ОСОБА_3 для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору № 27К від 24.01.2007 року.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю. Луковкіна