Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В.,

секретар - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Дельта Банк" про порушення законодавства у сфері банківської діяльності, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, заслухавши осіб, що з»явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 04.06.2015 р. позов ОСОБА_1 задоволено : стягнуто з АТ "Дельта Банк" на користь позивачки грошові кошти в розмірі 736 доларів США 74 центи, згідно з договором №001-17501-150514 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" та 4320,00 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

22 липня 2015 року Рівненським міським судом постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви ПАТ "Дельта Банк" про перегляд вказаного заочного рішення.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник ПАТ "Дельта Банк" - Демчук Ю.М. вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що банком були повністю виконані умови договору вкладу: кошти були зараховані на депозит, протягом всього терміну дії договору - нараховувались та сплачувались відсотки, а по закінченні строку вкладу - сума вкладу була повернена позивачу на його поточний рахунок. Судом 1-ї інстанції не враховано, що після перерахування банком коштів на поточний рахунок вкладника, який вказується самим вкладником в договорі строкового банківського вкладу, зобов'язання банку по поверненню вкладу та відсотків вважаються виконаними в повному обсязі.

Крім того, зазначає, що у відповідності до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Позивач була включена до списків виплат, що здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та 22.07.2015 року отримала власні кошти в сумі 17426,08 грн. через банк-агент АБ "Укргазбанк". Є незаконним і задоволення судом 1-ї інстанції позовних вимог про стягнення моральної шкоди зазначає про те, що позивачем не наведено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань остання виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

___________________________________________________________________________________________

Головуючий суддя 1 інстанції: Бердій М.А.

Провадження № 22-ц787/1760/2015 Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

Також вважає, що оскаржуване рішення місцевого суду в частині стягнення заборгованості в доларах США є незаконним, оскільки задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції повинен був здійснити перерахування вкладу та відсотків в національну валюту України, оскільки відповідне стягнення в доларах США не відповідає ч.5 та п. 1 ч.6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ "Дельта Банк" був укладений договір №001-17501-150514 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США, згідно з умовами якого банк прийняв від позивача кошти в сумі 1564,93 доларів США зі сплатою 8,4 % річних, термін повернення вкладу 13 листопада 2014 року (а.с.5).

Відповідно до п. 1.9 договору банківського вкладу (депозиту) банк нараховує проценти за вкладом і виплачує одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку договору шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий на ім."я вкладника в установі банку.

Згідно з п. 1.10 вказаного договору, вклад виплачується шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім"я вкладника в установі банку.

13.11.2014 року, 22.11.2014 року та 05.12.2014 року ОСОБА_1 зверталася до банку із письмовими заявами щодо повернення їй вкладу за договором у зв'язку із закінченням строку його дії (а.с. 6, 9, 12).

Як зазначала позивач, станом на 01.01.2015 р їй було повернуто частину вкладу в розмірі 1000 доларів США, однак неповернутими залишились кошти за вкладом в сумі 646 доларів США , які включають в себе тіло депозиту та нараховані проценти. Крім того, просить стягнути 46,94 доларів США - три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та 43,8 доларів США - процентів за користування вкладом з 13.11.2014 р. по 13.03.2015 р. і 4320,00 грн. моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на ст.ст. 1058, 1060, 1074 ЦК України та дійшов висновку, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання щодо повернення позивачу банківського вкладу відповідно до норм матеріального права та умов договору.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом 1-ї інстанції, всупереч вимогам закону, не наведено жодних розрахунків та їх обгрунтувань, з яких він виходив при визначенні суми коштів, які підлягають до стягнення з відповідача.

Крім того, застосування судом першої інстанції загальних положень ЦК України, які передбачають обов'язок банку належним чином виконати взяті на себе зобов'язання за договором, зокрема, стосовно видачі вкладу на вимогу вкладника, до правовідносин, які виникли між сторонами, є помилковим.

Вимога ч. 2 ст. 1060 ЦК України щодо обов'язку банку видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника не може бути виконана банком на період дії тимчасової адміністрації. Така вимога діє лише у випадку, коли банк є платоспроможним.

Проте, як вбачається з апеляційної скарги, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» ( АТ «Дельта Банк», , МФО 380236, адреса : вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133). В подальшому , на підставі рішення від 08.04.2015 р. № 71 тимчасову адміністрацію продовжено до 02.09.2015 р.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03 серпня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до 02 жовтня 2015 р. включно.

Отже, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом 18.03.2015 р, в той час, як з 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена тимчасова адміністрація, яка діє і на даний час .

Таким чином, в даному випадку в спірних правовідносинах банк є неплатоспроможним, а тому на нього поширюються спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI, який повинен бути застосований у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки ОСОБА_1 має документально підтверджені вимоги до банку і є його кредитором, на вказані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, приписи ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Частиною 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Проте пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Виходячи з наведеного, оскаржуване рішення суперечить зазначеним вимогам закону, які також не було взято до уваги місцевим судом при постановленні ухвали від 22.07.2015 р. про відмову ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, відповідно до доводів апеляційної скарги, пояснень представника банку та наданих ним доказів, а також, згідно з поясненнями самої позивачки, остання була включена до списків виплат, що здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та 22.07.2015 року отримала власні кошти в сумі 17426,08 грн. через банк-агент АБ "Укргазбанк", що підтверджується витягом з виплат ФГВФО (а.с.93).

Безпідставно судом 1-ї інстанції були задоволені вимоги ОСОБА_1 і про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 4320,00 грн. згідно зі ст. 1167 ЦК України, оскільки дана норма закону регулює позадоговірні відносини і не підлягає застосуванню до спірних договірних відносин.

У зв»язку з наведеним, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі - про відмову ОСОБА_1 в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2015 року - скасувати.

В позові ОСОБА_1 до АТ "Дельта Банк" про порушення законодавства у сфері банківської діяльності та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :