Справа №461/2530/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Романюка В.Ф.

при секретарі Куц Н.З.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського відділення №1 АТ «Дельта Банк», Акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Львівського відділення №1 АТ «Дельта Банк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», з врахуванням уточнених позивних вимог, просить стягнути на його користь моральну шкоду у сумі 3000,00 грн. та судовий збір.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 8 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк» було укладено договір №005-13506-081210 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки. Даний договір ОСОБА_1 був укладено для отримання пенсійних виплат. Згідно п. 1.2. Даного договору йому було відкрито поточний рахунок із використанням платіжної картки №6757 в гривнях. Відповідно до п. 1.3.банк забезпечує приймання та зарахування на його рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Картки. У п.1.4. Договору передбачено, що клієнт використовує картку як засіб для проведення безготівкових розрахунків за товари/послуги, що придбаваються Клієнтом у субєктів господарювання, для перерахування коштів з рахунку на інші свої рахунки або рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівкових коштів через банкомати та каси банків та для інших операцій, які не заборонені діючим законодавством. Однак, АТ «Дельта Банк» не виконує свої зобовязання зазначені в договорі, оскільки ОСОБА_1 не може провести розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, також не може зняти готівку в банкоматах та касі банку. Згідно виписки по його рахунку від 10.02.2015 року залишок становить 5656,66 грн.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що через неправомірні дії відповідача йому завдано моральну шкоду, яку оцінює у 3000,00 грн. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач уточненні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до позову. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду у суму 3000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки позивачем не доведено у чому полягає отримала моральна шкода Просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що 08 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк» було укладено договір №005-13506-081210 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки. Даний договір був укладено для отримання пенсійних виплат. Згідно п. 1.2. Даного договору ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок із використанням платіжної картки №6757 в гривнях./а.с.4-5/.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із рахунку ОСОБА_1, то останньому повернуто його вклад у сумі 5730,60 грн.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

У відповідності до ч.1 п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», завданувнаслідок дефекту в продукції споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

В розумінні п.5 ст.1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19 травня 2011 року шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Разом з тим, позивач не надав суду жодного належного доказу, який би підтверджував, те що діями саме відповідача йому завдано моральну шкоду, а також не довів обґрунтованість позовних вимог іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», для задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у зв'язку з тим, що позивач мав душевні хвилювання з приводу неправомірної поведінки відповідача, погіршення стану його здоров'я, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що саме внаслідок дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, не обгрунтовано розмір моральної шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючисьст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 23, 526, 610, 612, 1167 ЦК України, п.5 Постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, Закону України «Про захист прав споживачів», суд,

вирішив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк