Справа № 362/2460/15-ц
Провадження № 2/362/1669/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

23 липня 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування своїх вимог якого зазначив, що між ним і відповідачем було укладено пять договорів позики грошових коштів, відповідно до яких він надав останньому позику на загальну суму 1 600 000 гривень та 376 000 доларів США. Відповідач зобовязався повернути першу позику не пізніше 15.03.2013 року, а останню 01.11.2013 року. Оскільки сума усього боргу за пятьма розписками відповідачем не повернута, позивач просить стягнути з останнього суму боргу в розмірі 17 026 648 гривень 08 копійок, проценти в сумі 3 364 339 гривень 01 копійка та інфляційні збитки в сумі 812 791 гривня 08 копійок, а всього грошові кошти в сумі 21 203 778 гривень 44 копійки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку передбаченому статтями 74 і 76 ЦПК України шляхом отримання за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання судової повістки про виклик, в судове засідання не прибув.

Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, двічі не зявивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі частини 4 статті 169 та статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

25 лютого 2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 1 600 000 гривень 00 копійок та зобовязався повернути борг в зазначеній сумі не пізніше 15 березня 2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 7).

21 серпня 2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 150 000 доларів США та зобовязався повернути борг в зазначеній сумі не пізніше 01 жовтня 2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 8).

09 вересня 2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 140 000 доларів США та зобовязався повернути борг в зазначеній сумі не пізніше 25 вересня 2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 9).

20 вересня 2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 60 000 доларів США та зобовязався повернути борг в зазначеній сумі не пізніше 01 листопада 2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 10).

10 жовтня 2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 380 000 доларів США та зобовязався повернути борг в зазначеній сумі не пізніше 01 листопада 2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 11).

Оригінали вказаних розписок досліджені та оглянуті судом під час розгляду справи; відповідність оригіналам наявних в матеріалах справи копій даних розписок посвідчено головуючим.

Із змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача судом встановлено, що у зазначені в розписках строки, відповідач не повернув позивачу усі суми боргу обумовлені ними в даних договорах.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Нормами частин першої і другої статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях; якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Розраховуючи суму боргу, суд враховує встановлений Національним банком України офіційний курс долара США по відношенню до гривні, який на дату 05.05.2015 року день який визначено позивачем в розрахунках щодо суми позовних вимог, складав 2 113,2395 гривень за 100 доларів США.

Так, станом на день подачі позовної заяви 05.05.2015 року позичені відповідачем у позивача 150 000 доларів США дорівнювали 3 169 859 гривень 25 копійок; 140 000 доларів США 2 958 535 гривень 30 копійок; 60 000 доларів США 1 267 943 гривні 70 копійок та 380 000 доларів США 8 030 310 гривень 10 копійок.

Тобто, загальна сума боргу складає 17 026 648 гривень 35 копійок.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, визначеного договором у гривні.

У звязку з цим, грошові кошти, що були надані відповідачу в борг у національній валюті, інфляційні втрати розраховуються судом лише щодо заборгованості у гривні.

З урахуванням існуючого загального індексу інфляції за весь час прострочення позики за кожним із договорів 1,50799443, інфляційні збитки позивачем обраховано не вірно, оскільки вони складають 812 791 гривня 09 копійок.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Облікову ставку Національного банку України за вказані періоди прострочення відповідачем позики було встановлено на рівні: з 23.03.2012 року 7,5 % річних, з 10.06.2013 року 7,0 % річних, з 13.08.2013 року 6,5 % річних, з 15.04.2014 року 9,5 % річних, з 17.07.2014 року 12,5 % річних, з 13.11.2014 року 14,0 % річних, з 06.02.2015 року 19,5 % річних, з 04.03.2015 року 30 % річних відповідно.

Суму розрахунку процентів від прострочених сум за конкретні періоди часу також перевірено судом та вона дорівнює 3 364 339 гривень 01 копійка.

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем з урахуванням основної суми боргу в сумі 17 026 648 гривень 35 копійок, інфляційних показників в сумі 812 791 гривня 09 копійок та процентів від суми позики в розмірі 3 364 339 гривень 01 копійка складає 21 203 778 гривень 45 копійок.

Разом з цим, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача саме заявлену суму боргу в розмірі 21 203 778 гривень 44 копійки.

Оскільки, відповідач належним чином не виконав свої зобовязання за укладеними із позивачем договорами позики від 25 лютого, 21 серпня, 09 і 20 вересня та 10 жовтня 2013 року та не повернув останньому усіх сум позики у визначеному розмірі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст. ст. 549, 533, 551, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 1 11, 57 62, 64, 88, 169, 208, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 21 203 778 (двадцять один мільйон двісті три тисячі сімсот сімдесят вісім) гривень 44 копійки та 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий