УХВАЛА

іменем україни

3 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Ямпіль Інвест» до товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР», ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором поставки за касаційною скаргою приватного підприємства «Ямпіль Інвест» на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року приватне підприємство «Ямпіль Інвест» (далі - ПП «Ямпіль Інвест») звернулось до суду з указаним позовом та просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів за порушення умов договору поставки заборгованість у розмірі 18 957 120 грн 50 коп., пеню у розмірі 624 858 грн 50 коп. та штраф у розмірі 470 209 грн 29 коп., а усього 20 052 188 грн 29 коп.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2015 року у задоволенні клопотання ТОВ «Луксор-УТР» про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз'яснено

ПП «Ямпіль Інвест» право звернення з даним позовом до господарського суду Полтавської області, також роз'яснено ПП «Ямпіль Інвест» наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПП «Ямпіль Інвест», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у закритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у справі є як юридичні особи, так і фізична особа, спір виник щодо виконання одного і того самого договору, тому спір належить до цивільної юрисдикції.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам закону, які вірно застосовані.

Скасовуючи судове рішення районного суду і закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що між сторонами виникли господарські зобов'язання, тому спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і виличні особи, а також держава.

Виходячи з аналізу ст. ст. 15, 16, ч. 2 ст. 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією з сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

За таких обставин, оскільки однією із сторін є фізична особа (не підприємець), а вимоги до відповідачів взаємопов'язані між собою, справа підлягає розгляду у суді загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається. Якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Суд першої інстанції врахував наведене та вірно вважав, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між юридичними особами та фізичною особою, яка не є підприємцем, та випливає з одних зобов'язальних правовідносин.

Проте апеляційний суд не погодився з такими висновками та скасовуючи правильне по суті рішення, вважав, що спір виник з господарських зобов'язань, оскільки позов пред'явлено не тільки до поручителя, а й до основного контрагента за договором, тобто до юридичної особи.

Такі висновки апеляційного суду є помилковими, оскільки договір поруки укладається саме для забезпечення виконання договору поставки і неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Разом із тим, оскільки пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком (ч. 1 ст. 543 ЦК України), у разі пред'явлення позову до кожного з них окремо суди мають враховувати визначену ЦПК України компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Ямпіль Інвест» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року скасувати, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2015 року залишити в силі

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик