Справа № 495/617/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, уточнивши свої позовні вимоги, просить звернути стягнення на житловий будинок, розташований Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Березова, 24 та земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, що належить ОСОБА_1 в розмірі 208 718 грн. 96 коп. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 208718 грн 96 коп., стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Марфін Банк» судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви від 07.07.2015р. просить розглянути справу без присутності представника ПАТ «Марфін Банк», позовні вимоги про стягнення заборгованості вказані в позовній заяві та уточненій позовній заяві підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надала письмові заперечення, відповідно до яких вона частково заперечує проти задоволення позовної заяви та просила розглядати справу за її відсутності та відсутності її представника.

Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішуючи справу згідно з законом, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши всі надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2011 р. між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №07003/RI відповідно до умов якого позивач ПАТ «Марфін Банк» надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на суму 173920,00 грн., а остання зобов'язалася повертати кредит та сплачувати за користування кредитом 19% річних та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов договору (п.1.1. Кредитного договору) (а.с. 7-24).

Погашення кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення кредиту (п.2.5 Кредитного договору).

Строк дії Кредитного договору до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п.9.1 Кредитного договору).

Крім того, сторони передбачили у Кредитному договорі (розділ 5) відповідальність позичальника за порушення зобовязань у формі :

-пені при порушенні позичальником будь-яких термінів та строків повернення кредиту, в тому числі, при порушенні термінів, передбачених Графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною договору (Додаток №1), несвоєчасної сплати процентів та комісій за користування кредитом;

-штрафу у розмірі 10% від суми простроченого платежу за кожен випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобовязань по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом (п.5.2 Кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору 15.08.2011 р. був укладений договір іпотеки між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_1, за яким іпотекою забезпечується виконання зобовязань ОСОБА_2, за укладеним між позичальником та іпотекодержателем Кредитним договором №07003/RI від 15 серпня 2011 року з усіма додатковими угодами до нього по поверненню наданого позичальнику кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на суму 173920,00 грн. терміном погашення по 14.08.2018 року включно; по сплаті процентів за користування кредитом; по сплаті комісії за надання кредиту; по сплаті комісії за зарахування кредитних коштів; по сплаті можливих штрафних санкцій у випадках та розмірі, передбачених кредитним договором (п.1.1. Іпотечного договору) (а.с. 31-35).

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований Одеська область, місті Білгород-Дністровський, вул. Березова, під номером двадцять четвертим та земельну ділянку, площею 0,050 га, розташовану вул. Березова, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, кадастровий номер: :01:007:0301.

16.11.2012 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №07003/RI від 15.08.2011 року відповідно до якої графік погашення кредиту викладено у новій редакції (Додаток №1 від 16.11.2012р.) та розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та інших фінансових зобовязань Позичальника викладається у новій редакції (Додаток №2 від 16.11.2012р.) (а.с. 25-30).

16.11.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Марфін Банк» укладено договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 15.08.2011р. за реєстром №2076, за яким п.1.1. Договору іпотеки викладено у новій редакції (а.с. 36).

Позичальник ОСОБА_2 порушувала свої зобовязання за Кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом, а саме повертала кредит не у відповідності до Графіку погашення кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі непогашення заборгованості за кредитом у передбачені Графіком погашення кредиту терміни, така заборгованість вважається прострочено (п. 2.5 Кредитного договору).

Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання будь-яких зобовязань за цим договором, в тому числі прострочення сплати 1 місяць, а також перевищення суми заборгованості від суми кредиту більш як на 10%. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів відповідно до умов Кредитного договору повинно бути здійснено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу банку (п.3.2.5 Кредитного договору).

Позивач ПАТ «Марфін Банк» повідомляв відповідачів про необхідність достроково сплатити заборгованість в повному обсязі, на підтвердження чого позивач надав належним чином завірену копію вимоги №139/105об від 17.10.2014р., з повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 43 - 45), тобто позивач скористався своїм правом вимоги від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання будь-яких зобовязань за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що вимога №139/105об від 17.10.2014р., передбачена ст. 35 Закону України «Про іпотеку» боржнику та іпотекодавцю не вручена, повторно не направлялась.

Станом на теперішній час позичальником вимоги кредитора не виконано.

Суд вважає позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, оскільки письмова вимога передбачена ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не вручена іпотекодавцю. Тобто позивачем недотримано процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

ПАТ «Марфін Банк» не надано суду відомості про початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, не вказано позивачем спосіб реалізації предмета іпотеки, а також не зазначено в прохальній частині, які саме вимоги іпотекодержавтеля підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення предмету іпотеки, із чого виплаває, що зміст позовної вимоги позивача суперечить положенням ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а задоволення такої вимоги може призвести до подвійного стягнення.

Згідно з положеннями ч.5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

Оскільки предметом іпотеки є два обєкти нерухомого майна, а позивач не надав суду відомості про початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації суд не має можливості дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом із вартістю іпотечного майна.

З уточненої позовної заяви вбачається, що станом на 12 березня 2015 року заборгованість відповідачів за Кредитним договором складає 208718 грн. 96 коп., у тому числі: 153127,02 грн. поточна заборгованість за кредитом; 27581,53 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 29936,32 грн. заборгованість за пенею за недодержання графіка погашення основної заборгованості; 21294,04 грн. заборгованість за пенею за несплату процентів; 4543,19 грн заборгованість по несплаті штрафу, на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості за Кредитним договором станом на 12.03.2015р. (а.с. 83-84).

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 12.03.2015р. заборгованість відповідачів за Кредитним договором складає 208718 грн. 96 коп., у тому числі 125545,49 грн. заборгованість по кредиту; 27581,53 грн. заборгованість по процентам; 29936,32 грн. пеня за неповернення основного боргу; 21294,04 грн. пеня за несплату процентів за користування кредитом; 4543,19 грн. штрафу за невиконання прийнятих зобовязань.

При дослідженні доказів судом встановлено, що ПАТ «Марфін Банк» надано ОСОБА_2 кредитних коштів 170000,00 грн, з яких позичальником, ОСОБА_2, повернуто кредитних коштів 44454,51 грн., відповідно заборгованість по кредиту складає 125545,49 грн.

Крім того, судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 частково виконує зобовязання по поверненню кредиту та з січня 2015 року сплачує щомісяця по 1000,00 грн. на погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується квитанціями №7-15211S/1 від 28.01.2015 р., №1-15211Q/1 від 26.02.2015р., №1-25211V/1 від 31.03.2015 р., №1-25211О/1 від 24.04.2015 р., №1-25211 Q/1/ від 26.05.2015 р., №9-25211О/1 від 24.06.2015 р

Зазначені платежі не були враховані позивачем ПАТ «Марфін Банк» при розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору №07003/RI від 15.08.2011 р.

Таким чином, судом встановлено, що станом на день винесення рішення заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором №07003/RI від 15.08.2011 р. складає 119545,49 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу, то суд прийшов до висновку про те, що пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобовязання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пеня, як вид цивільно-правової відповідальності застосовується у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту, несвоєчасної сплати процентів та комісій за користування кредитом.

Сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності передбачена за теж саме правопорушення порушення позичальником зобовязань по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом.

Згідно до положень ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з того, що відповідач, ОСОБА_2, продовжує частково виконувати зобовязання по поверненню кредиту та з січня 2015 року щомісяця сплачує по 1000,00 грн. на погашення заборгованості по кредитному договору, але під час економічної кризи не може сплачувати борг належним чином, а також виходячи, що пеня та штраф є різновидами неустойки, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, то суд вважає, що необхідно застосувати до відповідача ОСОБА_2 штраф у розмірі 4543,19 грн., та не застосовувати до відповідача, ОСОБА_2 пеню, оскільки розмір штрафу менший.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позивач ПАТ «Марфін Банк» сплатив судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. До суду надійшло клопотання від представника ПАТ «Марфін Банк», відповідно до якого ПАТ «Марфін Банк» помилково перераховано суму судового збору більшу, ніж необхідно для подачі позову майнового характеру з урахуванням збільшення суми позовних вимог в уточненій позовній заяві, а саме: 3654,00 грн. 2087,19 грн, тобто на 1566,81 грн більше за необхідне.

З урахуванням того, що позивачем ПАТ «Марфін Банк» переплачено судовий збір та що позовні вимоги задовольняються судом частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «Марфін Банк», понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в розмірі 1 516грн. 70коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-216, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (68003, Україна, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28, МФО 328168, код ЕДРПОУ 21650966) заборгованість за Кредитним договором №07003/RI від 15.08.2011 р. в розмірі 151 670 грн. 21 коп. (сто пятдесят одну тисячу шістсот сімдесят гривень 21 копійку), в т.ч. заборгованість по кредиту 119 545 грн. 49 коп. (сто девятнадцять тисяч пятсот сорок пять гривень 49 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 27 581 грн. 53 коп. (двадцять сім тисяч пятсот вісімдесят одна тисяча 53 копійки), заборгованість по несплаті штрафу 4 543 грн. 19 коп. (чотири тисячі пятсот сорок три гривні 19 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (68003, Україна, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Леніна, 28, МФО 328168, код ЕДРПОУ 21650966) судовий збір в розмірі 1 516 грн. 70 коп. (одна тисяча пятсот шістнадцять гривень 70 копійок).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом дестяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: