Справа № 135/1044/15-ц
Провадження № 2/135/323/15
РІШЕННЯ

іменем України

31.08.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Вінницьке управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд із позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа: Вінницьке управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що згідно рішення Ладижинського міського суду від 17.02.2014 року вона була призначена опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом дитинства.

Також, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2010 року. Сім років тому в їх квартирі був зареєстрований ОСОБА_4, зовсім чужа людина, який на даний час проживає в Росії та добровільно не бажає знятися з реєстрації.

ОСОБА_2, як опікун, прийняла рішення продати квартиру в інтересах дитини, але те, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі перешкоджає її це зробити.

Через неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 не може підготувати квартиру до продажу та провести ремонтні роботи. Добровільно знятися з місця реєстрації ОСОБА_4 відмовляється.

Тому ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації місця проживання.

Позивачі в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує .

Відповідач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. В поштовому повідомленні, яке повернулося з поштового відділення до суду, розписалася представник позивача ОСОБА_2, так як відповідач не проживає за вищезазначеною адресою.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві зазначив, що при вирішенні справи покладаються на думку суду, справу просили розглянути в їх відсутність.

За таких обставин, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик відповідача вручено йому належним чином.

Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, судом, за згодою представника позивача, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2010 року.

З копії свідоцтва про смерть серії I-АМ №165044 вбачається, що 16.04.2010 року помер ОСОБА_5 батько ОСОБА_3.

З копії свідоцтва про смерть серії I-АМ №291282 вбачається, що 02.10.2014 року померла ОСОБА_6 мати ОСОБА_3.

З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.02.2014 року видно, що ОСОБА_2 призначено опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії посвідчення серії ААБ №263599 видно, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що після смерті ОСОБА_5, спадщину прийняли його мати ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3.

З копії довідки №4320 виданої 19.01.2015 року КП «Ладжитлосервіс» видно, що в кв.№43, буд.№42, по вул.Ентузіастів, м.Ладижин Вінницької області зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому суд вважає, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, як власники майна, мають право вимагати усунення перешкод у здійснення ними права користування своїм майном шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання.

Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.

Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не є наймачем житлового приміщення в належній ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_2. Договір найму жилого приміщення у вказаній квартирі між сторонами не укладався. Відповідач не є членом сімї власників квартири. А тому він не має права користування даною квартирою.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, будучи зареєстрованим в належній позивачам квартирі та не маючи при цьому права користування даною квартирою, обмежує права позивачів на користування даною квартирою.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 164, 212-215, 224 ЦПК суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою №43 в будинку №42 по вул.Ентузіастів, м.Ладижин, Вінницької області, знявши його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: