22-ц/775/959/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Категорія 49 Доповідач Супрун М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю

суддів Мироненко І.П., Баркова В.М.,

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 18 вересня 2010 року вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. З листопада 2014 року їх шлюбні відносини з ОСОБА_2 припинились з причин взаємного непорозуміння, різних поглядів на ведення домашнього господарства, у звязку з чим в них виникали сварки. Оскільки вважає, що їх шлюб не може бути збережений і подальше спільне їх життя з дружиною суперечить їх інтересам, просив шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвати.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено, шлюб між сторонами, зареєстрований 18 вересня 2010 року в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 389, розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачці залишено прізвище «Драгунова», розподілено судові витрати.

З вказаним рішенням не погодилась відповідачка та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, надати їм з чоловіком строк для примирення та ухвалити нове рішення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції необґрунтовано не вжив заходів для збереження їх сімї та не надав строк для примирення.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачка у судове засідання апеляційної інстанції не зявились, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 18 вересня 2010 року в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області сторони зареєстрували шлюб, спільних дітей не мають (а.с. 10)

З листопада 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинились.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони припинили спілкування як подружжя, спільного господарства не ведуть, проживають окремо та збереження шлюбу є неможливим. Також суд виходив з відсутності підстав для надання сторонам строку на примирення.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував відсутність у сторін неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано не вжив заходи для примирення сторін, оскільки дана справа була в провадженні суду з січня 2015 року і у відповідачки було достатньо часу для докладання зусиль щодо примирення з чоловіком. Крім того, суд врахував те, що позивач в судовому засіданні категорично заперечував проти примирення з дружиною, у суді перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Отже, з урахуванням цих обставин, вжиття заходів до примирення подружжя буде виключно формальною дією і дійсно не допоможе зберегти сім'ю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: