Справа № 476/908/15-ц
Провадження № 2/476/184/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015 року Єланецький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Патрик Ю.Ю.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду посилаючись на те, що в липні 2014 року відповідачка придбала в її магазинах одяг на суму 1610 грн. та продукти харчування на суму 2764 грн., за що обіцяла в усній формі розрахуватися протягом двої місяців, однак цього не зробила. 30 січня 2015 року відповідачкою була надана розписка із зазначенням суми боргу 4374 грн., який вона зобов'язувалась повернути, однак по теперішній час цього не зробила. З урахуванням індексу інфляції з липня 2014 року загальна сума заборгованості склала 6792 грн. 31 коп. Зазначену суму позивачка просила стягнути з відповідачки.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву із заперченнями згідно яких позов визнає частково на суму 2300 грн., посилаючись на те, що вона дійсно брала товар у позивачки на загальну суму 6000 грн, однак в подальшому вона повертала борг частинами на загальну суму 3700 грн, у зв'язку з чим залишок заборгованості склав 2300 грн. Щодо сплати індексації у них домовленості не було, а тому в даній частині позов не визнає.

Дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного.

30.01.2015 року відповідачка зобов'язалась повернути позивачці борг в сумі 4377 (чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн. 00 коп., що підтверджується відповідною розпискою.

Посилання відповідачки на часткове погашення вказаної заборгованості є безпідставним, оскільки не підтверджується жодним доказом у справі.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

П.1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у встановлений строк, а якщо строк не встановлений, протягом 30-ти днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

До сьогоднішнього часу відповідачка ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом ст. 617 ЦК України відсутність у позивача необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

За викладених обставин позов в частині стягнення заборгованості згідно наданої розписки підлягає задоволенню.

У зв'язку з тим, що розпискою не встановлено дати виконання зобов'язання, позов в частині стягнення витрат від інфляції задоволенню не підлягає.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, ч. 1 ст. 88, 213 -215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість в сумі 4377 (чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сплачений судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Патрик Ю.Ю.