Справа № 577/2955/15-ц
Провадження № 2/577/925/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Кравченка В.О.

при секретарі Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2015 року ПАТ Укрсоцбанк звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 753/2-33 від 05.03.2008 року, що утворилася станом на 21.01.2015 року, загальною сумою 25730 грн. 76 коп.

На обгрунтування вимог у позовній заяві зазначають, що на підставі вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 25000 грн. зі сплатою 28,00% річних та комісій.

З метою забезпечення виконання наведеного зобовязання з ОСОБА_2 був укладений договір поруки відповідно до якого поручитель відповідає солідарно в повному обсязі перед Кредитором за своєчасне і повне виконання Боржником зобовязання за Кредитним договором № 753/2-33 від 05.03.2008 року.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню коштів не виконує, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, то, на підставі ст.ст. 526, 553, 554, 1049, 1050 ЦК України, і просять стягнути заборгованість з відсотками, пенею, а також інфляційними витратами солідарно з боржника та поручителя.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.20).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечуючи факту отримання вказаного кредиту просять відмовити у задоволенні вимог з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. На обгрунтування правової позиції, кожен окремо, зазначив, що останнє погашення заборгованості було здійснено у 2009 році, а за графіком повернення кредиту останній платіж повинен відбутися 04.03.2010 року. Отже, про порушення прав позивач дізнався у 2009 році, проте, з позовом звернувся лише у 2015 році, тобто зі спливом строку позовної давності. Крім того, на їх переконання, у несплаті коштів на погашення кредиту винний саме позивач, який не попередив про правонаступництво, зміну назви і адреси установи. До того ж розрахунок заборгованості проведений не уповноваженою на то особою.

Суд, вислухавши доводи відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за умовами якого остання отримала 25000 грн. зі сплатою 28,00% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, що є невідємною складовою частиною цього Договору та порядком повернення Кредиту згідно з графіком, що міститься в Додатку №2 до цього Договору, який є невідємною складовою частиною цього Договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 04.03.2010 року на умовах визначених цим Договором (п.1.1 Договору) (а.с.5-13).

З метою забезпечення виконання наведеного зобовязання, у той же день, з ОСОБА_2 укладений договір поруки відповідно до якого поручитель відповідає солідарно в повному обсязі перед Кредитором за своєчасне і повне виконання Боржником зобовязання за Договором кредиту №753/2-33 від 05.03.2008 року (а.с.14-16).

Проте, взятих на себе зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 не виконала, що призвело до утворення заборгованості, станом на 21.01.2015 року, загальною сумою 25730 грн. 76 коп. (а.с.17-18).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з такого.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до виконання Сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобовязань за Договором (пункт 7.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 04.03.2010 року (пункт 1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця не пізніше 5 (пятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повному обсязі, нарахування та сплата комісії відповідно до встановлених Тарифів (пункти 2.4; 2.5 Кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 04.03.2010 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судов встановлено, що за наведеними вище умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором та затвердженим графіком, і щомісяця здійснювати відповідні платежі на його погашення.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14.

Із представленого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 03 липня 2009 року, у звязку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Проте, банк звернувся до суду з позовом лише 05.06.2015 року, тобто поза межами трирічного строку, що є підставою для відмови у задоволенні вимог.

Керуючись: ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 212, 213 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» у задоволенні вимог за спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя Кравченко В. О.