Справа № 186/950/15-ц
16 вересня 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого: судді Демиденко С.М.
секретар: Фадєєва Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Першотравенського міського суду Дніпропетровської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
02 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.
В обґрунтування уточненого позову позивач зазначив, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Ця квартира належить позивачу на праві власності. Разом з нею у вищевказаній квартирі зареєстрований Відповідач, її син ОСОБА_2, який у жовтні 2007 році поїхав проживати в інше місто і з того часу їй не відомо де він і чим займається, так як він не підтримує ні з позивачем, ні з дочкою позивача родинних стосунків.
Відповідач не допомагає сплачувати комунальні послуги, фактично усі витрати по комунальним платежам позивачка оплачує сама, а оформити субсидію вона не може поки Відповідач зареєстрований в її квартирі.
Відповідач не проживав у належній позивачу квартирі, біля 7 років, що підтверджується актом №183 від 22 червня 2015 року, виданим ПП «Комунальщик-3».
Позивач вважає, що Відповідач повинен бути визнаним судом таким, що втратив право користування квартирою, оскільки не проживає фактично в ній біля семи років без поважних причин, яка знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1, та повинен бути знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Будь-якої домовленості про збереження за Відповідачем житлової площі на період його не проживання не існує.
На даний момент Відповідач не проживає у вказаній квартирі більш тривалий термін, ніж той, протягом якого за ним зберігається право на користування жилим приміщенням в квартирі, що належить позивачу на праві власності.
Оскільки обставини наведені в позовній заяві свідчать про не проживання відповідача у вказаній квартирі, більше встановленого терміну, є всі підстави для визнання даної особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності.
У разі прийняття рішення, про визнання Відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, він повинен бути знятий з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою квартири, що належить позивачу на праві власності.
Позивач просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_2; зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання у Першотравенському міському секторі Державної міграційної служби України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: квартира АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача судові витрати.
У судове засідання позивач не зявився, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в засідання суду повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - повідомленням в газету «Вісті Придніпровя» від 15 вересня 2015 року №73(1668). Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив.
Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причину неявки в суд не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, оскільки є законними, обґрунтованими та підтверджуються доказами.
Дійсно, позивачка є власницею квартири АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна №819 від 02 серпня 1996 року та реєстраційним посвідченням від 21 травня 1999 року №20-54.
Згідно акту №183 від 22 червня 2015 року, виданого ПП «Комунальщик - 3», підтверджується факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з жовтня 2007 року в квартирі АДРЕСА_4 не проживає, але зареєстрований.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» одною з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачу не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку. Суд зауважує, що саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку державною міграційною службою.
Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившим право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.
В задоволені решти позовних вимог - відмовити.
На підставі викладеного, ч.2 ст.405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 48 Закону України «Про власність» та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №58 (пятдесят вісім), в будинку №1 (один) по вулиці Пушкіна в місті Першотравенську, Дніпропетровської області.
В задоволені решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Демиденко