У х в а л а

іменем україни

1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення безпідставно набутих коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_8, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Посилалися на те, що з ОСОБА_6 знайомі з 1990 року. Після смерті її чоловіка вона попросила позивачів доглядати за нею, оскільки осталася самотньою. 29 березня 2000 року ОСОБА_6 склала заповіт на користь ОСОБА_4, яким заповіла йому квартиру АДРЕСА_1. Позивачі вважали, що ОСОБА_6, складаючи заповіт, мала на увазі договір довічного утримання, відповідно вони мають постійно за нею доглядати, купувати харчі та ліки. Також ОСОБА_6 доглядала співробітник благодійного фонду ОСОБА_7, якій вони сплачували кошти по догляду за ОСОБА_6 Загалом за період з 7 лютого 2013 року по 6 червня 2014 року позивачі передали відповідачам 90 000 грн. Крім того, позивачі сплатили за комунальні послуги в сумі 1 419 грн 12 коп. та перерахували ОСОБА_6 кошти в розмірі 2 028 грн. В подальшому позивачі дізнались, що між відповідачами укладений договір довічного утримання. Враховуючи те, що між позивачами та ОСОБА_6 фактично був укладений договір довічного утримання в усній формі, який є недійсним, вони вважали, що відповідачі безпідставно отримали кошти в розмірі 93 447 грн 12 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачами надавались кошти добровільно, без будь-якого примусу з боку відповідачів, а їх посилання на те, що ОСОБА_6 був складений заповіт на користь ОСОБА_4 під умовою постійного догляду за нею та її матеріального забезпечення, суперечить вимогам ст. 1240 ЦК України.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення безпідставно набутих коштів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко