Оболонський районний суд міста Києва
Справа № 2-2490/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Позивач 02.03.2011 року звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів в обґрунтування якого зазначив наступне.

До 30.05.1995 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на утримання якої за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2009 року він сплачує аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Виконавчий лист, виданий за вказаним рішенням, надійшов для виконання за місцем роботи позивача (ВАТ «Київське АТП 13062») лише 29.11.2010 року, в зв'язку з чим за період з 13.03.2009 року по 31.10.2010 року виникла заборгованість в розмірі 6099,46 грн.

02 червня 1995 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_1, який був розірваний 11.03.1998 року, від якого вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та на утримання якого він за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.03.1998 року з 17.03.1998 року виплачував аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, а з 10.01.2009 року, після повноліття дочки ОСОБА_3, сплачує аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку.

З 01.01.2000 року по теперішній час позивач проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_5, з якою в нього є спільні діти - сини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, які перебувають на повному його утриманні, оскільки ОСОБА_5 не працює.

Також позивач зазначає, що надає матеріальну допомогу у розмірі 200 грн. своїм батькам-пенсіонерам.

Враховуючи наведене, а також зменшення розміру заробітної плати, позивач вказує, що на теперішній час опинився у скрутному матеріальному становищі та не в змозі сплачувати аліменти у повному розмірі на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення нею навчання, та просить зменшити розмір аліментів з ? частини всіх видів заробітку, що в середньому щомісячно становить 331 грн. 05 коп., до 100 грн. щомісячно починаючи з 01 березня 2011 року до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В ході розгляду справи позивач за первісним позовом збільшив розмір позовних вимог та просив, крім вищезазначеного, також звільнити його від сплати на користь ОСОБА_2 заборгованості по аліментам в сумі 6099,46 грн., яка виникла за період з 13.03.2009 року по 31.10.2010 року, посилаючись на те, що відповідачка протягом тривалого часу без поважних причин не пред'являла виконавчий лист до виконання. Крім того, виникненню заборгованості сприяло несвоєчасне направлення державним виконавцем виконавчого листа за місцем його роботи. Так, виконавчий лист був наданий підприємству лише 29.11.2010 року.

Враховуючи наведене позивач за первісним позовом вважає, що утворення заборгованості по аліментах сталося не з його вини, а тому він просить на підставі ст.197 СК України звільнити його від сплати на користь ОСОБА_2 заборгованості по аліментам у розмірі 6099,46 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів посилаючись на наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.07.2009 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку до закінчення дочкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 03.03.2009 року. Рішення набрало законної сили 20.07.2009 року.

Відповідач за зустрічним позовом був присутній при розгляді даної справи, рішення не оскаржував, проте позивачка сплати аліментів в добровільному порядку не дочекалась та у жовтні 2009 року пред'явила виконавчий лист до примусового виконання. Зазначила, що неодноразово зверталася за місцем роботи боржника та до державного виконавця щодо виконання виконавчого листа та згодом отримала відповідь, що заборгованість по аліментам із заробітної плати боржника бухгалтерією підприємства утримується, проте ці кошти позивачка не отримувала.

Вказала, що фактичне виконання рішення суду почалося у грудні 2010 року, коли позивачка отримала суму аліментів за листопад 2010 року. Після цього позивачка отримала аліменти ще за грудень 2010 року та за січень, лютий 2011 року.

Таким чином, як вказує позивачка, утворилась заборгованість по аліментам за період з березня 2009 року по жовтень 2010 року, а також за лютий та березень 2011 року, всього за 22 місяці.

Зазначила, що їхня дочка на даний час навчається на стаціонарному відділенні Національної академії внутрішніх справ та сума коштів, які витрачаються на неї, становить 13312 грн. на рік, включаючи витрати на заняття з іноземних мов, одяг, проїзд, придбання учбової літератури, медикаменти.

На теперішній час позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, від якого вони мають доньку, ІНФОРМАЦІЯ_5. Чоловік не працює, оскільки доглядає за дитиною інвалідом. Крім того, зазначила, що також має батька-пенсіонера, якому щомісяця купує продукти, одяг та медикаменти.

Враховуючи наведене, позивачка просила ухвалити рішення, яким на підставі ст.196 СК України стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 22401,07 грн. за період з 21.07.2009 року по 31.10.2010 року та за період з 01.03.2011 року по 30.04.2011 року.

В ході розгляду справи позивачка зменшила розмір позовних вимог за зустрічним позовом та просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 20356,35 грн. за період з 21.07.2009 року по 31.10.2010 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги за первісним позовом, з урахуванням уточнень, підтримали, в зустрічному позові просили відмовити посилаючись на те, що розмір пені є завищеним та необґрунтованим, при цьому зазначили, що виникнення заборгованості по аліментам сталося не з вини відповідача за зустрічним позовом, оскільки аліменти повинні були утримуватись бухгалтерією підприємства на підставі виконавчого листа, який тривалий час не надходив до виконання. Також, обґрунтовуючи свої заперечення, послалися на відповідь Головного управління юстиції у м.Києві від 18.10.2010 року №С-3274 на звернення ОСОБА_2 щодо невиконання рішення суду про сплату аліментів, в якій зазначено, що заборгованість по аліментах із заробітної плати боржника утримується, але кошти залишаються не перерахованими з підстав відсутності банківського рахунку стягувача для цього. Одночасно просили застосувати позовну давність в один рік, мотивуючи це тим, що СК України не визначено поняття неустойки та позовної давності для даного виду вимог, а тому повинні застосовуватися положення ст.ст. 258, 549 ЦК України.

ОСОБА_2 проти первісного позову заперечувала з тих підстав, що аліменти, які вона отримує на утримання дочки ОСОБА_3 не покривають всіх необхідних витрат, а їх зменшення призведе скрутного матеріального становища дочки. Крім того, зазначила, що не пред'являла виконавчий лист до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду до жовтня 2009 року, оскільки сподівалася на добровільне виконання рішення суду відповідачем. Зустрічний позов просила задовольнити.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Ухвалою суду від 02.06.2011 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Представник ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові пояснення, в яких зазначив, що 28.10.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-6559 від 09.07.2009 року, виданого за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва. Того ж дня державним виконавцем на адресу бухгалтерії за місцем роботи боржника направлено копію виконавчого листа разом з розпорядженням та постановою про відкриття виконавчого провадження. В ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що на підприємстві, де працює боржник, знаходиться виконавчий лист №2-687 від 17.03.1998 року, виданий на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва. Також державним виконавцем було встановлено, що в період з 28.10.2010 року по 29.11.2010 року аліменти за виконавчим листом №2-6559 не відраховувались, оскільки в бухгалтерії був відсутній оригінал вказаного виконавчого листа, який було надано державним виконавцем на підприємство 31.10.2010 року. Державний виконавець зазначив, що на теперішній час з ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-6559 стягується 30 відсотків всіх видів його заробітку, з яких 25% безпосередньо за аліментами, а 5% в рахунок погашення заборгованості, яка станом на 01.06.2011 року становить 5714 грн. 79 коп.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 квітня 1995 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. (свідоцтво про розірвання шлюбу а.с. 7), яка 23 липня 1995 року у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_2». ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 8).

02 червня 1995 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1, який рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 11.03.1998 року розірваний (а.с. 17). Від цього шлюбу колишнє подружжя має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 15).

Крім того, у ОСОБА_1 та ОСОБА_5, з якою ОСОБА_1 проживає з січня 2000 року по теперішній час без реєстрації шлюбу, є спільні діти - сини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с. 18, 19).

На підставі виконавчого листа №2-6559/2009, виданого 09.07.2009 року за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.07.2009 року, з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 13.03.2009 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років (а.с. 5-6 зворот).

На підставі виконавчого листа №2-687/1998, виданого 05.10.1998 року за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.03.1998 року з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_12 аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 25.02.1998 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а потім у розмірі ? частини до повноліття сина ОСОБА_13 (а.с. 11-14 зворот).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно довідки ВАТ «Київське АТП 13062» №32 від 22.02.2011 року (а.с. 101), з ОСОБА_1, який працює водієм на вказаному підприємстві, за виконавчими листами №2-6559/2009 та №2-687/1998 стягується по 25% всіх видів заробітку щомісячно. Оскільки виконавчий лист №2-6559/2009 надійшов на підприємство 29.11.2010 року (що підтверджує запис в книзі обліку вхідних документів за № 280/1), по ньому виникла заборгованість за період з 13.03.2009 року по 31 жовтня 2010 року в розмірі 6099,46 грн. Починаючи з листопада 2010 року по виконавчому листу №2-6559/2009 утримується 30 % всіх видів заробітку щомісячно, в тому числі 25% - поточні аліменти та 5 % - в рахунок погашення заборгованості.

З довідки ВАТ «Київське АТП 13062» №90 від 16.06.2011 року (а.с. 154) вбачається, що сума доходу ОСОБА_1 за 2011 рік порівняно з минулими роками значно зменшилась та після всіх відрахувань, в тому числі й аліментів, ОСОБА_1 отримує суми, які коливаються в межах від 344 грн. до 432 грн.

Як вбачається з листа Національної академії внутрішніх справ та наданих довідок (а.с. 157-160), ОСОБА_3 навчається на 3 курсі академії на денній формі навчання за державним замовленням (термін навчання з 01.09.2008 року по 30.06.2012 року) та забезпечується на період навчання безкоштовним харчуванням, речовим майном та грошовим забезпеченням, а також має право на безкоштовне проживання у гуртожитках казарменного типу.

Відповідно до довідки № 402 від 15 червня 2011 року (а.с. 158) середня сума грошового забезпечення ОСОБА_3 на місяць за період з грудня 2010 року по травень 2011 року становить 317,40 грн.

З огляду на наведене, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_1, наявність у нього ще двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також мінливість його щомісячного доходу, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва № 2-6559/09 від 09 липня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі ? частини усіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно починаючи з 03 березня 2009 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. щомісячно від дня набрання законної сили рішенням суду до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Разом з тим позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зустрічний позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що оскільки виконавчий лист №2-6559/2009 надійшов на підприємство 29.11.2010 року виникла заборгованість ОСОБА_1 за аліментами за період з 13.03.2009 року по 31 жовтня 2010 року в розмірі 6099,46 грн., яка станом на 01.06.2011 року становить 5714 грн. 79 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою ВАТ «Київське АТП 13062» №32 від 22.02.2011 року (а.с. 101), довідкою ВАТ «Київське АТП 13062» №90 від 16.06.2011 року (а.с. 154), записом в книзі обліку вхідних документів підприємства за № 280/1 (а.с.156).

Виникнення такої заборгованості сталося не з вини боржника ОСОБА_1, оскільки виконавчий лист був пред'явлений ОСОБА_2 до виконання 27 жовтня 2009 року, що підтверджується її відповідною заявою до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.184), у той час як видано виконавчий лист 09.07.2009 року.

Також, доказом відсутності вини ОСОБА_1 у виникненні заборгованості є пояснення державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.182, 183), в яких останній зазначає, що через те, що ним відразу не був наданий оригінал виконавчого листа №2-6559 на підприємство, аліменти у період з 28.10.2009 року по 29.11.2010 року не відраховувались. Оригінал виконавчого листа, як зазначає сам державний виконавець, був наданий ним до ВАТ «Київське АТП 13062» лише 31.10.2010 року.

Оскільки заборгованість за аліментами виникла не з вини ОСОБА_1, не у зв'язку з його тяжкою хворобою, не лише внаслідок того, що стягувачем ОСОБА_2 пред'явлено виконавчий лист до виконання через три місяці з дня його видачі, а інших обставин, які мають істотне значення для звільнення боржника від сплати заборгованості судом не встановлено, позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 192, 196-201 СК України, пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва № 2-6559/09 від 09 липня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі ? частини усіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно починаючи з 03 березня 2009 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, працюючого на посаді водія ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої в АДРЕСА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. щомісячно від дня набрання законної сили рішенням суду до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Виданий 09 липня 2009 року Шевченківським районним судом м. Києва виконавчий лист № 2-6559/2009 відкликати та залучити до матеріалів справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко