Провадження № 2/641/1662/2015 Справа № 641/5714/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Кисіль О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» до ОСОБА_1, третя особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові Державної міграційної служби України про виселення та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 підприємство «Завод ім. В.О. Малишева» (далі - ДП «Завод ім. В.О. Малишева») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Комінтернівський РВ у м. Харкові ДМС України в якому просить виселити та зняти з реєстрації відповідача з к. 110 за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку по вул. Киргизька, 2 в м. Харкові. Згідно з договором №449 від 21.06.2010 року укладеного між ДП «Завод ім. В.О. Малишева» та Комунальним підприємством каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» (далі - КП КГ «Харківкомуночиствод») правонаступником якого є Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») співробітникам останнього було виділено 16 кімнат у гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2. 04.11.2010 року відповідачу відповідно до договору № 449 від 21.06.2010 року було видано ордер на житлову площу у гуртожитку на кімнату №110 по вул. Киргизька, 2, та 09.11.2010 року відповідача було зареєстровано у ньому.

При технічній інвентаризації гуртожитку по вул. Киргизька, 2 інспектором БТІ м. Харкова Бакуліною було встановлено факт про те, що приміщення № 110-2 пл. 2,9 кв.м. приєднано та переобладнано з місць спільного користування самовільно під санвузол з установкою сантехприладів до кімнати № 110, яку займає відповідач, про що в технічному паспорті гуртожитку по вул. Киргизька, 2 було поставлено «червоний» штапм. Тобто, відповідач без будь-яких дохвільних документів та погодження з адміністрацією підприємства самовільно провела комунікації, а саме трубопровід холодного водопостачання та трубопровід водовідведення, тим самим руйнуючи та псуючи жиле приміщення. Відповідачу неодноразово повідомлялось про необхідність усунути порушення, але відповідач відмовлявся. 15.04.2015 року було складено акт про незаконне проведення комунікацій та направлена вимога про виселення.

Враховуючи вищевикладене позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В наданих до суду запереченнях зазначила, що проти позову заперечує у звязку з тим, що позивач у позові, як на підставу посилається на ст. 116 ЖК УРСР, однак вказана стаття не передбачає виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб без надання іншого жилого приміщення в звязку з проведенням реконструкції та поліпшення інженерного оснащення житла. Також пояснила, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме відповідачем проведеного переобладнання встановлене актом інспектора БТІ. Пунктом 2.2 договору № 449 передбачені підстави його дострокового розірвання, однак позивач жодних підстав зазначених у договорі не навів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Комінтернівського РВ у м. Харкові ДМС України в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до довідки відокремленого підрозділу Житлово-побутовий комплекс ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 401/98 від 17.10.2014 року, на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева» знаходиться багатоповерховий житловий будинок, гуртожиток, інв. № 100011, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2 (а.с. 5).

Згідно до договору № 449 від 21.06.2010 року укладеного між ДП «Завод ім. Малишева» та КП КГ «Харківкомуночиствод», працівникам останнього надано 16 придатних для проживання кімнат у гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 2 та у будинку по вул. Дизельна, 1 А для проживання працівників КП КГ «Харківкомуночиствод», згідно переліку працівників, які потребують надання житла, наданого КП КГ «Харківкомуночиствод» у додатку №1, який є невідємною частиною договору (а.с. 6).

04.11.2010 року відповідачу ОСОБА_1 було видано ордер на житлову площу в гуртожитку № 11 за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2, кімната № 110, загальною площею 13,3 кв.м. та 09.11.2010 року відповідача було зареєстровано у вказаній кімнаті (а.с. 7, 8).

Актом від 15.04.2015 року при дослідженні гуртожитку по вул. Киргизькій,2, 1964 року побудови, цегляний 5-ти поверховий встановлено, що мешканцем кімнати №110 ОСОБА_1 проведено самозахоплення та переобладнання місць загального користування. Висновком комісії вирішено: мешканцю ОСОБА_1 в продовж 1 тижня звільнити зайняте та переобладнане житлове приміщення та привести його в первісний стан (а.с. 10).

Позивачем до суду було надано копію вимоги про виселення від 15.04.2015 року відповідачу ОСОБА_1 в які зазначено про необхідність звільнення кімнати № 110 в гуртожитку по вул. Киргизькій, 2 у строк до 01.05.2015 року на підставі п. 5.4 договору житлового найму. У вказаній вимозі міститься відмітка про відмову від її отримання (а.с.11).

В зазначеній вимозі міститься посилання на положення п. 5.4. Договору житлового найму. Однак, позивачем до суду не надано будь-якого договору житлового найму.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 132 Житлового кодексу України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Особи, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, виселяються із спеціальних гуртожитків після поліпшення їх житлових умов у порядку, передбаченому законодавством, або після звільнення їх жилої площі, тимчасово заселеної іншими особами, чи після проходження відповідного курсу лікування. Особам, які пройшли курс лікування і не мають іншої жилої площі, житло надається в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

З врахування системного аналізу правових норм, судом не встановлено обставин та передбачених законом підстав для виселення відповідача ОСОБА_1, яка відповідно до довідки № 485/н від 13.08.2015 року працює в КП «Харківводоканал» з 01.08.2002 року та по теперішній час. З 06.07.2015 року по 08.11.2015 року знаходиться у відпустці у звязку з вагітністю та пологами (а.с. 40).

Окрім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, зокрема систематичного руйнування чи псування спірного житлового приміщення з боку відповідача ОСОБА_1 Також, згідно довідки відокремленого підрозділу Житлово-побутовий комплекс ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 124/98 від 24.07.2015 року ОСОБА_1 мешкає за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 2, к. 110 та сплачує квартирну плату за спожиті комунальні послуги. Заборгованість за мешкання станом на 01.07.2015 року відсутня (а.с. 45).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» до ОСОБА_1, третя особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові Державної міграційної служби України про виселення та зняття з реєстрації залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4