АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3471/15 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1969/К/15 інстанції - Онопченко Ю.В.
Категорія № 27 (2) Доповідач - Савіна Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю - представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування грошима, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2015 рокувідкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування грошима.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування ухвали суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вважає, що провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності, оскільки він мешкає у м. Кременчук Полтавської області. Крім того, договір позики, на який посилається позивач, не містить конкретного місця його виконання, тому на даний спір не розповсюджуються правила альтернативної підсудності, встановлені ч. 8 ст. 110 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява подана з додержанням вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання, або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 122 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

Як убачається з довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС у Дніпропетровській області від 10.06.2015 року (а.с.21) відповідач ОСОБА_5 12.12.2014 року знятий з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_2 для реєстрації у Полтавській області.

У позовній заяві місцем реєстрації відповідача вказано АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та помилково відкрив провадження у справі.

Посилання позивача у позовній заяві на право звернення до суду за своїм місцем проживання на підставі ч.8 ст. 110 ЦПК України, на думку колегії суддів на увагу не заслуговують.

Так, статтею 110 ЦПК України встановлено правила альтернативної підсудності.

Частиною 8 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі (ч. 1 ст. 532 ЦК України).

Згідно п. 4 ч.1 ст.532 ЦК України якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК). Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування грошима, які останній отримав у борг у позивача за розпискою.

Місце виконання грошового зобов'язання в розпискі не вказане.

Враховуючи те, що правовідносини сторін щодо надання грошових коштів за договором позики не містять особливостей, які зумовлюють їх виконання лише в певному місці, колегія суддів вважає про неможливість застосування до спірних правовідносин правил альтернативної підсудності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч. 1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2015 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Л.В.Митрофанова

Н.О.Соколан