Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 20 грудня 2005 року виникла заборгованість, яка була стягнута з останнього згідно судового наказу, проте вказаний наказ ОСОБА_4 не виконано й залишок кредитної заборгованості станом на 30 квітня 2014 року становить 11 140 грн 29 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання припиняється із підстав, передбачених договором або законом.

За змістом ст. ст. 610 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843682/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 612 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843684/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 604-609 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 599 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивач питання про покладення на відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, не порушує.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Отже, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук