Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від

16 квітня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 є батьком їх спільної дитини, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що батько систематично порушує та не виконує покладені на нього права та обов'язки по вихованню сина, зокрема не цікавиться здоров'ям та розвитком сина, його успіхами та життям в цілому, а також не надає матеріальної допомоги на його утримання, що призвело до утворення заборгованості по аліментах у розмірі 3 500 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд правильно виходив із того, що належних та допустимих доказів свідомого і грубого нехтування ОСОБА_5 батьківських обов'язків по вихованню дитини не надано.

Рішення суду відповідає вимога ст. 164 СК України, а наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

5 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська