Справа № 126/3882/14-ц
Провадження № 2/126/45/2015
"26" січня 2015 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Гуцола В.І.
із секретарем Дісяк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, з тих підстав, що як стверджує 07.03.2008 року ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 5900 грн. на умовах, визначених договором, а відповідач зобов'язалася сплатити кредитору відсотки, виходячи зі ставки 12 % в рік. Відповідно до умов договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,95 % в місяць. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав , надавши ОСОБА_1 кредит в сумі 5900 грн., проте ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 30.09.2014 року за ОСОБА_1 по кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 3535,91 грн., яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту 2834,91 грн., заборгованість за відсотками 56,70 грн., заборгованість за комісіями 644,30 грн. Положеннями договору передбачено, що ПАТ "Дельта Банк" у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати відсотків за його користування а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 3535,91 грн.
Представник позивача надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі поспіль 24.12.2014 року та 26.01.2015 року не зявилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Відповідно до п. 1.2 цього договору кредит надається на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 6 березня 2009 року на умовах, визначених цим договором.
Разом з тим, умови договору не містять договірного визначення строку давності по вимогах, що стосуються умов договору.
Законодавством визначений строк виконання зобовязання та строк дії договору (ст.ст. 530 та 631 ЦК України) і ці поняття є різними.
Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, а за ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк.
Як видно із розрахунку ціни позову, наданого позивачем (а.с. 8), вперше умови кредитного договору відповідач ОСОБА_1 порушила 07.04.2008 року.
Таким чином, позивачу стало відомо про порушення його права з 07.04.2008 року і саме з цього часу починається перебіг строку позовної давності по зверненню до суду за захистом порушеного права, який встановлений ст. 257 ЦК України тривалістю у 3 роки.
Правова позиція про те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, викладена в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116/13-цс.
Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом, а п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. При цьому позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.
В зв'язку з цим суд вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки мова йде про споживчий кредит, а тому суд, навіть без клопотання про це сторони по справі, повинен застосувати позовну давність. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, а тому не можуть бути задоволені і вимоги щодо стягнення штрафів за невиконання зобовязання.
В зв'язку з відмовою в задоволенні позову не можуть бути задоволені і вимоги щодо відшкодування витрат по справі.
На підставі ст. ст. 16, 203, 257, 261, 266, 526, 530, 631, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд -
В позові публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя В. І. Гуцол