АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Шебуєвої В.А., Слободянюк С.В.,

при секретарі Абдуллаєва Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі кредит» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі кредит» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в Деснянський районний суд м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі кредит» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року відкрито провадження по вказаній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Ізі кредит» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року скасувати та відмовити позивачу у прийнятті позовної заяви у зв'язку з порушенням вимог підсудності.

В апеляційній скарзі представник апелянта вказує, що у відповідності до ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням, а позови до фізичних осіб - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Зазначає, що позивач вже зверталася з позовом до підприємства за місцем його знаходження - у Оболонський районний суд м. Києва, позивач проживала в м. Донецьк, теперішня її адреса є недоведеною, тому підстав для розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва немає.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Унікальний номер справи: 754/11029/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12188/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відкриття провадження, виходив з того, що інформація, вказана позивачем у позовній заяві, свідчила про те, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, яка відноситься до Деснянського району м. Києва.

Разом з тим, предметом позову є стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України якщо за результатом отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п.4 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу.

Пункт 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачає, що питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII-1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Разом з тим, у відповідності до ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту довідки від 12.11.2014 р. про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Таким чином, вказані у апеляційній скарзі доводи апелянта не мають правових підстав, оскільки позивач є належним чином зареєстрованим у Деснянському районі м. Києва.

Отже, суд першої інстанції вірно відкрив провадження в справі, відтак підстави для скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі кредит» - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: