Ухвала

іменем україни

04 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 108 500 доларів США з кінцевим терміном повернення 22 травня 2025 року включно. 22 травня 2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором боржника за виконання нею свого обов'язку. Оскільки ОСОБА_5 порушила умови кредитного договору, 09 липня 2009 року банк направив на адресу позичальника та поручителя письмову вимогу виконати кредитні зобов'язання у десятиденний термін та повідомив про зміну умов указаного договору. Так як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не звернувся до поручителя із вимогою про погашення бору або з позовом до суду, позивач вважає поруку припиненою.

Під час розгляду справи в якості правонаступника ПАТ «Сведбанк» було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яке на підставі договору факторингу набуло права вимоги за вказаними договорами кредиту та поруки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що банком не було пропущено строк звернення з вимогою до поручителя. Разом з тим, рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, у тому числі з позивача у даній справі.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукВ.А. НагорнякТ.О. Писана