У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Попович О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що з 13 травня 1989 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано у 2012 році. Від шлюбу у них народилося дві доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З вересня 2013 року донька ОСОБА_7 є студенткою 6 групи 1 курсу Інституту підготовки кадрів для Міністерства юстиції України Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого», що підтверджується довідкою № 63 від 04 вересня 2013 року. Зазначала, що вона не в змозі сама утримувати двох дітей. ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства, потребує особливої турботи та допомоги, а ОСОБА_7 навчається в м. Харкові. Вказувала, що відповідач отримує пенсійні виплати, має можливість сплачувати аліменти, але ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та наданню матеріальної допомоги, добровільно коштів на утримання і навчання доньки не надає, чим ставить ОСОБА_7 в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вказане, позивачка просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час її навчання у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, на утримання доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення донькою навчання, але не більше чим до досягнення нею 23 років, починаючи з 21 березня 2014 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах стягнення місячної суми аліментів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до 1/8 частки щомісячного заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/8 частки щомісячного заробітку (доходу).

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.В. Попович О.В. Ступак