Справа № 467/590/15-ц
12.06.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого - судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою
публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_2 згідно кредитного договору № б/н від 10 грудня 2012 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Також, у відповідності до договору поруки № 02/ДЗ від 15 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 забезпечено порукою у розмірі 1000 грн., які позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь.
Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності, та надано згоду на винесення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечував проти задоволення позову.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Правовідносини щодо надання позики (кредиту) передбачають право позикодавця (кредитора) на отримання процентів від позиченої суми, розмір та порядок сплати яких визначається договором (статті 1048,1056-1 ЦК).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки - пені та штрафу (стаття 611 ЦК).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
За змістом статті 256 ЦК право на звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу реалізується з дотриманням строків позовної давності.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Боржник зобов'язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Судом встановлено, що 18 лютого 2011 року на підставі письмової заяви між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
відкрито картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку («Універсальна»/gold) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів року, визначеним розміром щомісячного платежу -7% від суми заборгованості та строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки 2 роки (а.с. 8-34).
Заява ОСОБА_2 містить зазначення про те, що позичальник ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою та Тарифами банку, які і складають договір про надання банківських послуг (а.с. 8).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж ОСОБА_2 здійснив 02.09.2014 року (а.с. 6-7). Здійснення цих операцій свідчить про продовження сторонами кредитних відносин.
При визначенні розміру штрафу, який підлягає сплаті, суд вважає, що відповідно до умов кредитування нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання.
Відповідно до ст.. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже, суд вважає обґрунтованим лише штраф в фіксованій частині за пунктом 2.1.1.7.6 Правил (а.с. 30) - 500,0 грн. В частині нарахування позивачем 3412,61 грн. - штрафу (процентна складова), слід відмовити в задоволенні.
Крім того, зобов'язання позичальника, що випливають з кредитного договору, були забезпечені шляхом укладення з ОСОБА_1 договору поруки № 02/ДЗ від 15.08.2014 року, що обмежується сумою 1000 грн. (а.с. 35-36).
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
За такого вимоги банку в даній частині позову про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь забезпечення порукою кредитного договору у розмірі 1000 грн. підлягають задоволенню
На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 59, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1000 (одну тисячу) грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 677 (шістсот сімдесят сім ) грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 10 (десять) грн.
В задоволенні інших частин позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М.Кірімова