У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ«ПУМБ» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2005 року між закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «ПУМБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 17 208,79 доларів США з кінцевим терміном повернення 15 вересня 2010 року. Крім того, відповідно до додаткової угоди від 18 травня 2009 року відповідач отримав другий транш кредиту в сумі 44 491,71 грн з кінцевим терміном повернення 18 серпня 2012 року. Проценти за користування кредитними коштами за період з 15 вересня 2005 року по 17 липня 2012 року відповідач сплачував належним чином, однак починаючи з 18 серпня 2012 року припинив виконання свої зобов'язань, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 25 372,82 грн, яку банк просить стягнути.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 25 372,82 грн, яка складається з: 14 683,56 грн - заборгованість за кредитом, 4 662,08 грн - заборгованість за процентами, 82,26 грн - пені, штрафів: 5 500 грн (за порушення зобов'язань щодо поновлення дії договору страхування ) та 444,92 грн (за порушення зобов'язань п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року в частині стягнення штрафу за порушення зобов'язань щодо поновлення дії договору страхування змінено, зменшено суму штрафу з 5 500 грн до 1 468,35 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафів та заборгованості за процентами в сумі 697,47 грн, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині рішення суду першої та апеляційної інстанцій не оскаржено, тому в цій частині суд касаційної інстанції їх не переглядає.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності порушення позичальником зобов'язань, в тому числі, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору і п. 4.3.2, що є підставою для нарахування штрафів і стягнення заборгованості.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи суму штрафу з 5 500 грн до 1 468,35 грн, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до п. 5.5 кредитного договору за кожний випадок порушення позичальником обов'язку щодо поновлення дії договору страхування транспортного засобу, передбаченого п. 4.3.3 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту договору має бути застрахований транспортний засіб. Мінімальною страховою сумую у даному випадку слід вважати розмір заборгованості за тілом кредиту, що залишилась на момент звернення до суду, а саме 14 683,56 грн.

У іншій частині суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів у частині, що оскаржена, не спростовують, рішення апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року у частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року і рішення Голосіївського районного суду м. Києва у частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук