АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2044/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Пархета А. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та неповнолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації про примусове виселення з житлового будинку,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників Черкаського обласного управління АТ "Ощадбанк" - Єрьоменко Валентину Петрівну та Чекмана Сергія Олександровича, які підтримали апеляційну скаргу; ОСОБА_7, яка просила апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

30 квітня 2014 року позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та неповнолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації про примусове виселення з житлового будинку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Уманське відділення № 225 ВАТ ''Ощадбанк'' ( правонаступник ''Державний ощадний банк України'' в особі ТВБВ 10023/0349 філії - Черкаське обласне управління АТ ''Ощадбанк'') та ОСОБА_9 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 7880, згідно якого відповідачці було надано кредит в розмірі 107 000,00 грн., строком до 21 вересня 2014 року, із сплатою 21,5 % річних за користування кредитними коштами.

В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_9, 23 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір № 7880, посвідчений 23 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Андрух С.Д. та зареєстрований в реєстрі № 3112.

Згідно умов іпотечного договору відповідачі передали позивачу в іпотеку нерухоме майно, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 71.7 кв.м., житловою 44.3 кв.м. з надвірними спорудами який належить відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності ( договір дарування житлового будинку, посвідченого 07 квітня 2004 року за реєстровим № 983/).

Позивач вказує, що відповідно до умов іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання позичальником, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку із порушенням ОСОБА_9 умов кредитного договору, вказує позивач, він звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок у позасудовому порядку. Такий напис був вчинений та зареєстрований в державному реєстрі № 8390.

Уманським районним відділом ДВС було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого напису № 8390 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме спірний житловий будинок.

26 липня 2013 року проведена експертна оцінка житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1. 19 лютого 2014 року позивачем направлено відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_6 письмові вимоги про звільнення житлового будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, проте, у зазначений строк відповідачі не звільнили переданий в іпотеку житловий будинок.

Вважаючи свої права порушеними, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся за їх захистом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та просив постановити судове рішення, яким виселити з житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9, ОСОБА_6 та всіх інших осіб, які на даний час там проживають. Солідарно стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь АТ "Ощадбанк" судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених банком позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довів повністю тих обставин, на які він посилається в позовній заяві і по справі відсутні докази того, що банк направляв іншим відповідачам /окрім ОСОБА_9 та ОСОБА_6./ вимоги про примусове виселення із жилого приміщення, яке є предметом іпотеки.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 22 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір, який відповідачка ОСОБА_9 належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості в загальній сумі 83 215,98 грн.

В забезпечення виконання кредитного договору сторони 23 жовтня 2008 року уклали договір іпотеки №7880, відповідно до умов якого відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 передали позивачу в іпотеку нерухоме майно, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 71.7 кв.м., житловою 44.3 кв.м. з надвірними спорудами. Дане нерухоме майно належить ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, що підтверджується договором дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 7.04.2004 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Поліщук Н.М. за р.№983.

За змістом вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_9 умов кредитного договору, позивач звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок у позасудовому порядку. Такий напис був вчинений 16 серпня 2011 року та зареєстрований в державному реєстрі № 8390 (а.с. 17, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У ч.ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дії банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, на виконання вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» позивач 12 лютого 2014 року направив відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_6 письмові вимоги про необхідність в місячний строк з моменту отримання цієї вимоги в добровільному порядку звільнити жиле приміщення по АДРЕСА_1, які були отримані відповідачами, що підтверджується їх власноручними підписами на даних вимогах ( а.с. 8, 9).

Проте, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вказані вимоги банку щодо добровільного виселення із жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, проігнорували.

Згідно п.3.3.11 іпотечного договору за № 7880 « іпотекодавець після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника, зобов»язаний добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та /або фактично проживають за адресою знаходження предмету іпотеки.»

Дані зобов»язання, в тому числі щодо добровільного звільнення жилого приміщення, що є предметом іпотеки, взяті на себе іпотекодавцями в добровільному порядку, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не виконали.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, зокрема, із довідки виданої Берестівецькою сільською радою Уманського району Черкаської області від 05 червня 2014 року №163 вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки, зареєстровані окрім іпотекодавців ОСОБА_9, ОСОБА_6 також інші особи : ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с. 40, т.1).

Однак з матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їх неповнолітні діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дійсно проживають в житловому будинку АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою №428/02-18 від 01 листопада 2013 року Городецької сільської ради, актом про підтвердження факту проживання від 14 серпня 2014 року та від 25 листопада 2014 року, листом Городецької сільської ради №02-10/152 від 03 вересня 2014 року.

Згідно роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 44 постанови № 5 від 30 березня 2012 року, де вказано, що при розгляді позову Іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, зокрема, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору іпотеки між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Уманське відділення № 225 ВАТ ''Ощадбанк '' ( правонаступник ''Державний ощадний банк України '' в особі ТВБВ 10023/0349 філії - Черкаське обласне управління АТ ''Ощадбанк'') та ОСОБА_9, неповнолітні ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, які є внуками боржника, ні права власності на предмет іпотеки, ні права користування предметом іпотеки не мали, оскільки народилися після укладення Договору про іпотечний кредит №7880 від 23 жовтня 2008 року.

Зібраними по справі доказами об»єктивно встановлено, що грошові кошти, отримані ОСОБА_9 в рамках кредитного договору, не були витрачені на придбання предмета іпотеки, оскільки в якості забезпечення повернення ОСОБА_9 кредитних коштів було майно, що належить ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були ними придбані за рахунок кредиту /позики/ банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. При цьому постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Згідно вимог частини 3 статті 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Правила ч.2 статті 109 ЖК України на випадки, передбачені частиною 3 вказаної статті не розповсюджуються, у зв»язку із чим виселення мешканців з житлового приміщення, яке було придбане не за рахунок кредиту банку, але повернення якого забезпечено іпотекою такого жилого приміщення, не тягне за собою надання особам, які виселяються, іншого постійного жилого приміщення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про підставність вимог банку щодо виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла, у зв»язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" про виселення відповідачів з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та неповнолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації про примусове виселення з житлового будинку - скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та неповнолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації про примусове виселення з житлового будинку - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" судовий збір в рівних частинах по 121,80 грн. з кожного.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :