Справа № 2-1104/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором станом на 08.07.2014 року у розмірі 164 411,69 грн., посилаючись на те, що між позивачем ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем ОСОБА_1 12 грудня 2013 року був укладений кредитний договір №R9, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 150 000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 12 грудня 2018 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором 12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №R9/П1, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком солідарно з позичальником за виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідачі порушують умови укладених договорів, не виконують взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №R9 від 12 грудня 2013 року станом на 05 лютого 2015 року у розмірі 200 515,90 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідачів судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували, вважали його необґрунтованим та безпідставним, просили у задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R9 (а.с.а.с.12-18, відповідно до умов якого, а також відповідно до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» (а.с.а.с. 20-24), банк надав відповідачу кредит в сумі 150 000,00 грн. на строк до 12 грудня 2018 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором. Кредит надається виключно на споживчі потреби в інтересах сім'ї.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів НОМЕР_1 у відділенні ЦКМБ «Солом'янський» ПАТ «ВТБ Банк».

Згідно п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором у відповідності до Графіка, який є невід'ємною частиною Кредитного договору.

Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору за наявності прострочення виконання позичальником зобов'язань за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Згідно п.п. 7.3.2.1 Правил банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема, невиконання (неналежне виконання) позичальником зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки, тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків.

Відповідно до п.п. 7.3.2.2., 7.3.3.5 Правил банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банка з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №R9/П1 (а.с.а.с. 25-27), за умовами якого поручитель зобов'язується перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли та/або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору, а також договорів про внесення змін (доповнень) до нього, додатків до нього, що є невід'ємними частинами, якщо такі укладені та/або можуть бути укладені між позичальником та банком в подальшому, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом і строків їх виплати та/або комісій, пені та штрафів, а також інших обов'язкових платежів тощо.

Пунктом 2.1 Договору поруки встановлено, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, пов'язаних з порушенням виконання зобов'язань позичальником.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Банк свої зобов'язання за умовами договору виконав, надавши кредит.

Але позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з чим 08 серпня 2014 року позичальнику та 03 листопада 2014 року поручителю було направлено вимоги про усунення порушень та дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с.а.с. 28-30). Проте заборгованість повернута не була.

Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредитам, наданого позивачем (а.с. 85).

Відповідно до даних розрахунку, заборгованість за Кредитним договором №R9 від 12 грудня 2013 року станом на 05 лютого 2015 року становить 200 515,90 грн. та включає в себе:

борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 146 349, 28 грн., що включає в себе: поточна заборгованість за кредитом - 123 538,38 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 20 553,52 грн.; інфляційні витрати - 1 988, 98 грн.; 3 % річних - 268,42 грн.

борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 5 072,60 грн., що включає в себе: сума простроченої заборгованості за відсотками - 3 628,42 грн.; 3% річних - 64,78 грн.; інфляційні витрати - 432,54 грн.; сума заборгованості за нарахованими відсотками - 946,87 грн.

борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань - 28 465,75 грн., що включає в себе: прострочена заборгованість по комісії - 13 422,75 грн.; поточна сума заборгованості за комісією - 2 085,00 грн.; сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення - 12 958,60 грн.

пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 20 628,27 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, а вимоги позивача є обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 2005,16 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R9 від 12 грудня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, у розмірі 200 515 (двісті тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 90 коп.

Стягнути частково, в рівних долях, з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 2005 (дві тисячі п'ять) грн. 16 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн