АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5307/15 Головуючий 1 інстанції - Вікторов В.В.
Справа № 642/2030/15ц Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Малінської С.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 травня 2015 року за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа П'ята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,, -

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, з 19 травня 2005 року і до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її дід - ОСОБА_2. Після смерті діда відкрилась спадщина у виді квартирі АДРЕСА_1. Вона є спадкоємицею останнього за законом. В установлений законом строк вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але з 19 березня 2005 року і до моменту смерті ОСОБА_2 проживала разом зі спадкодавцем. 29 січня 2015 року звернулась до нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні спадщини та запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 21 травня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції заявник подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Заслухавши доповідача, заявника та її представника, які апеляційну скаргу підтримали, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). (ст.ст.1216,1220 ЦК України).

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст.1266 ЦК України).

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Пленум Верховного Суду України у Постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23) роз'яснив, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер рідний дід заявника - ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина. ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом ОСОБА_2 за правом представлення, але у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась. На момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований у АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 була зареєстрована за іншою адресою ніж спадкодавець.

З листа П'ятої Харківської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини у січні 2015 року звернулась ОСОБА_1, заяви від інших спадкоємців не надходили.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її недоведеності та вважав, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Такого висновку суд дійшов по неповно з'ясованим обставинам, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до положень ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою; заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Заявляючи вимогу про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 не поставила питання про залучення в якості заінтересованої особи Харківську міську раду, яка має матеріально-правовий інтерес до предмету заяви, оскільки за відсутності спадкоємців ОСОБА_2 зобов'язана ставити питання про визнання спадщини відумерлою.

На порушення вимог ч.4 ст.10, ст.235 ЦПК України суд першої інстанції вказаний обов'язок заявнику не роз'яснив та не попередив про наслідки невчинення нею зазначеної процесуальної дії, і сам не вчинив дій щодо залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи Харківської міської ради. Розгляд справи у порядку окремого провадження без залучення заінтересованої особи є порушенням її прав та позбавляє можливості з'ясувати - чи не виник між заявником та заінтересованою особою спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Вказане порушення норм процесуального права є суттєвим, таким, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

На стадії апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи Харківську міську раду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви з інших підстав, що не позбавляє її права звернутися до суду з такою ж заявою (позовом) та залучити до участі у справі територіальну громаду, в особі Харківської міської ради.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 травня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді