Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та просить стягнути з ОСОБА_1 5 939, 03 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.04.2011р. в м. Києві на перехресті вул. Харківське шосе та вул. Привокзальна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно шкоду двом автомобілям - «Мазда 6», власником якого є ОСОБА_1 (особа, винна у настанні пригоди), та «Деу Ланос». На момент дорожньо-транспортної пригоди між відповідачем та позивачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.07.2010р., на підставі вказаного страхового акту позивачем було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 5 939, 03 грн. Відовідач не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку у передбачені законом строки, а тому відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач має право на подання регресного позову до страхувальника. Відповідач суму страхового відшкодуваня у добровільному порядку не сплатив, що змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.

В судове засідання представник позивача не з»явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її присутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання ( АДРЕСА_1), причини неявки суду не відомі, тому суд вважає можливим справу розглянути за його відсутності.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

28.04.2011р. на перехресті вул. Харківське шосе та вул. Привокзальна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. Транспортний засіб «Mazda-6», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, внаслідок порушення правил дорожнього руху спричинив механічні пошкодження транспортному засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2, за яким керував ОСОБА_3 В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. 30.11.2012р. Дарницьким районним судом м. Києва ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році».

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/9890226, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група», забезпечений транспортний засіб - «Мазда 6», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, на одного потерпілого становить 51 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн. (а. с. 9).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2013р. у справі №753/632/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013р., стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 3 159,63 грн. витрат на лікування, 2 550,00 грн. моральної шкоди. (а. с. 10-12, 13-15).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно страхових актів №ДКЦВ-7966 від 11.03.2014р. та №ДКЦВ-7966/1 від 20.03.2014р., та розрахунків сум страхового відшкодування від 11.03.2014р. та 20.03.2014р. відповідно, суми страхового відшкодування - 5709,63грн. та 229,40 грн. (а. с. 16-19). Вказані суми виплачені ОСОБА_3 в повному обсязі платіжними дорученнями №5799 від 11.03.2014 та №7348 від 21.03.2014р. (а. с. 20, 21).

Листом №1 УСГ від 15.04.2014 ОСОБА_1 повідомлено про наявність регресної заборгованості перед ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в сумі 5 939,03 грн., вказана сума залишилась непогашеною. (а. с. 25).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 33.1.2. ст. 33 Закону (в редакції, що діяла на час настання дорожньо-транспортної пригоди), учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально;

Водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_1, а також страхувальник ОСОБА_1 не повідомив страховика про страховий випадок.

Згідно п.п. ґ) п. 38.1.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-иранспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п.33.1 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Згідно п. 2.2 Правил дорожнього руху України особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Як визначено у п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 16 зазначеної Постанови, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Згідно п. 26 постанови, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

З урахуванням викладеного, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи в сукупності докази по справі, враховуючи, що в даному випадку особою, відповідальною за завдані збитки (заподіювачем шкоди), є водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2, а не його володілець ОСОБА_1, а також те, що представник позивача підтримала позовну заяву в тій редакції, яку подала до суду, клопотань не заявлялось, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, позовна заява пред'явлена до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 22, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодуваня - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун