УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О, Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила:

- визнати незаконними та скасувати накази Інспекції з питань підготовки і дипломування моряків Міністерства інфраструктури України від 01 квітня 2014 року № 77к, від 02 квітня 2014 року № 79к про оголошення догани за порушення трудової дисципліни та від 23 квітня 2014 року № 90/к про звільнення;

- поновити ОСОБА_4 на посаді спеціаліста сектору забезпечення діяльності державних кваліфікаційних комісій Ізмаїльської регіональної філії Інспекції з питань підготовки і дипломування моряків з 24 квітня 2014 року;

- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 1 026 грн 13 коп. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 01 липня 2013 року працювала на посаді спеціаліста сектору забезпечення діяльності державних кваліфікаційних комісій Ізмаїльської регіональної філії інспекції з питань підготовки та дипломування моряків. Наказом від 01 квітня 2014 року № 77к їй оголошена догана з посиланням на її неповну компетентність щодо вимог процедури документального супроводження підтвердження кваліфікації моряків в державних кваліфікаційних комісіях та формування особової справи.

Наказом від 02 квітня 2014 року № 79к їй оголошена догана за відсутність на робочому місці 31 березня 2014 року з 12 год 45 хв. та з 17 год 25 хв., а також недотримання обов'язку носіння форменого одягу та знаків розрізнення працівників інспекції при виконанні службових обов'язків.

Наказом від 23 квітня 2014 року № 90к ОСОБА_4 звільнена з роботи за ч. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків, порушення трудової дисципліни, а також вимог процедури документального супроводження підтвердження кваліфікації моряків в державних кваліфікаційних комісіях та формування особової справи. Наказ пов'язаний зі скаргою ОСОБА_5 на консультацію позивачки, через що вказана особа була вимушена отримувати два додаткових сертифіката, які не передбачені для кваліфікації матроса.

Посилаючись на п. 5.8, 6.4, 8.2 процедури документального супроводження підтвердження кваліфікації моряків в державних кваліфікаційних комісіях та формування особової справи, а також на несвоєчасне інформування з боку керівництва про зміни порядку виконання її роботи, вважала вказані накази незаконними та просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі і застосували норми трудового права, які регулюють ці правовідносини, обґрунтовано мотивували наявність у діях ОСОБА_4 системи порушень трудових обов'язків на підставі наданих сторонами доказів, і, врахувавши рішення спільного засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації та адміністрації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 23 квітня 2014 року (а. с. 57-59) про надання згоди на звільнення позивачки, дійшли правильного висновку про законність її притягнення до дисциплінарної відповідальності за наказами від 01 квітня 2014 року № 77к та від 02 квітня 2014 року № 79к, що в свою чергу, з урахуванням неналежного виконання ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків, є підставою для її звільнення у відповідності до положень ч. 3 ст. 40, ст. ст. 147, 149 КЗпП України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О.Писана