УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Червинської М.Є. , Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми депозиту,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь 26 412 грн депозитного вкладу в рамках програми «Стандарт на 3 місяці» та 265 грн понесених судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 25 червня 2013 року між нею та відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване в м. Ялта Автономної Республіки Крим, укладено договір-заяву № SAMDN 8841 на оформлення депозитного вкладу «Стандарт на 3 місяці», за умовами якого вона передала банку 3 500 грн, з процентною ставкою на дату укладення 16 % річних.

Позивачка вказувала, що нею неодноразово здійснювалось поповнення особистого рахунку, в результаті чого грошова сума, яка знаходиться на її депозитному рахунку, разом з недоплаченими їй процентами склала 26 412 грн.

12 серпня 2014 року позивачка подала до головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву з вимогою розірвати договір, в задоволенні якої було відмовлено.

За викладених обставин просила позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року скасовано.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму депозитного вкладу та недоплачених процентів в рамках програми «Стандарт на 3 місяці» у розмірі 26 412 грн та 265 грн витрат по сплаті судового збору, а всього - 26 677 грн.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідач, як юридична особа, а не його філія зобов'язаний виконувати умови договорів банківських рахунків.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично є неналежним відповідачем у справі, а до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» позивачка не зверталась та не отримала від неї відмову у видачі її вкладу, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність спору на даний час.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), керувався ст. 1060 ЦК України, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що позивачкою було укладено депозитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», а не з його філією чи відділенням, ліквідація яких у зв'язку з окупацією АР Крим сама по собі не припиняє договірних відносин між сторонами, а тому саме відповідач, як юридична особа, а не його філія зобов'язаний виконувати умови договорів банківських рахунків.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

М.Є. Червинська

Г.В. Юровська