Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2536/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 57 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів:Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що між ним та ВАТ „Сведбанк" 14.03.2008 року укладений кредитний договір. В подальшому відбулася зміна кредитора на ПАТ „Дельта Банк". Вважає, що банком були допущені порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 56 Закону України „Про банки і банківську діяльність", п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів", ст. 610 ЦК України, та умови договору, визначені п. п. 4.1.1 та 4.1.2. Порушення полягали у тому, що 28.01.2014 року він звернувся до банку про надання консультативної послуги з питань виконання кредитного договору, а саме просив надати інформацію про залишок по кредиту та всі його складові необхідні до сплати. Часткова відповідь була надана банком лише 03.06.2014 року. Враховуючи тривале ненадання банком відповіді, просив встановити факт, порушення банком вимог закону та кредитного договору.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове - про задоволення позову, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, не повне з"ясовання обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.03.2008 року між позивачем та ВАТ" Сведбанк" укладено кредитний договір № 0501/0308/74-036, відповідно до якого позивачу надано кредит в розмірі 20000.00 доларів США на строк до 13.03.2038 року (а.с. 6-9).

Як вбачається з рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03.06.2014 року, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року ВАТ „Сведбанк" продав (відступив) АТ „Дельта Банк" права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за вищевказаним правочином (а.с. 10-11).

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про надання йому виписки по рахунку (а.с. 4).

У березні 2014 року позивач звернувся з повторною заявою про отримання такої виписки з метою перевірки правильності зарахування та розподілення банком коштів спрямованих на погашення заборгованості по вказаному кредитному договору (а.с. 5).

16.02.2014 року, 24.02.2014 року та 29.04.2014 року банком надано попередні, а 13.05.2014 року остаточна відповіді, які не містили повної інформації, щодо отримання якої просив позивач (а.с. 36-40).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Пунктами 4.1.1, 4.1.2 зазначеного вище кредитного договору передбачено, що банк зобов"язався надати позичальникові можливість скористатися кредитом з дотриманням умов, передбачених цим договором та надавати позичальникові консультаційні послуги з питань виконання цього договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що твердження позивача про порушення відповідачем вказаних вимог закону та договору, є обгрунтованим.

Разом з тим, перелік фактів, що мають юридичне значення, та які можуть бути встановлені у судовому порядку, визначений статтею 256 ЦПК України. Встановлення факту, про який просить позивач, вказаною нормою не передбачено.

Частина 2 зазначеної статті визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання правочину недійсним; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки обставини, про встановлення яких просить ОСОБА_3 можуть бути встановлені за допомогою інших способів захисту цивільних прав, зокрема шляхом визнання дій або бездіяльності посадових осіб відповідача незаконними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для встановлення факту та обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді