АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3344/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3011/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Пилипчук Л.І.

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача - БілобродовоїІ .М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 20 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім - 21» (далі ОСББ «Наш дім - 21») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

12.06.2015 року ОСОБА_2 зверунвся в суд із вказаним позовом. Зазначав, що його звільнення з посади двірника є незаконним та безпідставним, а про причини звільнення його не повідомили. Тому просив поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з квітня 2015 року та моральну шкоду в сумі 10 млн.грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім - 21» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що вперше питання неналежного ваиконання ОСОБА_2 своїх обов'язків було поставлено на загальних зборах ОСББ від 04.04.2015 року, де вирішено оголосити йому догану та надати термін на виправлення. При цьому не оговорювалося, що він не виходить на роботу. Крім того, його не повідомлено про вказане рішення і не взято від нього пояснень.

Згідно акта №05 від 25.04.2015 року комісією ОСББ зафіксовано відсутність роботи двірника, але не відсутність двірника на робочому місці та знову не запропоновано ОСОБА_2 надати письмові пояснення. Повторно не були відібрані письмові пояснення 06.05.2015 року, тому вважати, що відповідач здійснював систематичні прогули - немає підстав.

В апеляційній інстанції позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали. Позивач просив стягнути на його користь заробітну плату, починаючи з квітня 2015 року, моральну шкоду в розмірі 10 млн.грн. та поновити на посаді двірника на 0,5 ставки в ОСББ «Наш дім-21».

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав..

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до наказу №3к від 01.09.2014 рок ОСОБА_2 прийнятий на роботу в ОСББ «Наш дім - 21» на посаду двірника з 01 вересня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Наказом №6 від 06 травня 2015 року ОСОБА_2 звільнено у зв'язку з систематичними прогулами без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України./а.с.39,51/

Згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутнсоті на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з доведеності факту відсутності ОСОБА_2 на роботі без поважних причин 15 квітня 2015 року, 24 квітня 2015 року та 06 травня 2015 року, тобто вчинення ним прогулу, у зв'язку з чим роботодавець правомірно його звільнив. При цьому , оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі та стягненян середнього заробітку за час вимушеного прогулу, такі вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції в частині доведеності фактів прогулу у вказані дні та відсутності підстав для поновлення ОСОБА_2 на роботі, оскільки такий висновок грунтується на підставі всебічно досліджених обставинах та наданих сторонами доказах, із застосуванням відповідних нормах матеріального права.

Факт відсутності двірника ОСОБА_2 на робочому місці 15 квітня 2015 року, 24 квітня 2015 року та 06 травня 2015 року підтверджується складеними комісією актами та допитаними в суді першої інстанції свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5 /а.с.41-42,43,45/

Посилання апелянта на акт №05 від 25.04.2015 року, згідно якого комісією ОСББ зафіксовано відсутність роботи двірника, але не відсутність двірника на роботі, - не відповідають фактичному змісту вказаного акта, яким зафіксовано встановлення незаконно навісного замку на дверях підсобного приміщення. Актом же №4 від 24 квітня 2015 року встановлена відсутність на роботі двірника, про що вказує неприбраність прибудинкової території та його фізична відсутність на роботі./а.с.43/

Не заслуговують на увагу і доводи представника позивача щодо відсутності систематичності прогулів, оскільки розірвання трудового договору на підставі п.4 ст.40 КЗпП України передбачає вчинення працівником прогулу (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, а не їх систематичність.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСББ не довів до відому ОСОБА_2 про рішення загальних зборів від 04.04.2015 року, якими вирішено двірнику ОСОБА_2 надати термін для виправлення, а також невідібрання пояснень щодо прогулу, спростовуються актом №-3 від 15.04.2015 року, згідно якого комісія ОСББ відвідала місце проживання двірника з метою попередження про відсутність на роботі й неналежне виконання обов'язків, та актом №07 від 06.05.2015 року, в якому зазначено про відмову ОСОБА_2 надати пояснення./а.с.42,46/

Крім того, позивач у судовому засіданні також не наддав доказів поважності причини відсутності на роботі у дні прогулу, а твердження про його хворобу та звернення до лікарів 1-ої міської клінічної лікарні м.Полтави спростовано довідкою зазначеної медичної установ, з якої вбачається, що ОСОБА_2 за медичною допомогою не звертався./а.с.49/

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не пропонувалося надати пояснення з приводу відсутності на роботі, - спростовуються актом №7 від 06.05.2015 р., показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Таким чином, висновок місцевого суду про відмову ОСОБА_2 у поновленні на роботі є законним та обгрунтованим.

В той же час, встановивши факт прогулу 15 квітня 2015 року, 24 квітня 2015 року та 06 травня 2015 року, тобто три дні, районний суд не звернув увагу, що заробітна плата позивачу при звільненні виплачена лише за 2 дні роботи у квітні та компенсація за невикористану відпустку, що підтверджується довідкою./а.с.50/

Тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі, яка не булла виплачена при звільненні, а саме: за 17 днів квітня місяця ( 21 день - 2 дні прогулу та 2 дня оплачених) та за 2 робочих дні травня до дня звільнення, тобто за 19 днів роботи, що становить 322,62 грн. (19днів х 16,98 грн. середньоденної заробітної плати).

Таким чином, оскільки на час звільнення ОСОБА_2 відповідач не провів з працівником повний розрахунок, він несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України, та повинен виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час такої затримки, тобто за період з 07.05.2015 року по день ухвалення данного рішення ( 4 місяці 17 днів) , що складає 3098,66грн. ( 4міс.х700грн. + 17днів х16,98грн.). Зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача.

З огляду на те, що відповідач не провів належного розрахунку з позивачем та таким чином порушив його право на отримання належних виплат в день звільнення, колегія суддів вважає наявним заподіяння позивачу моральної шкоди, яку з урахуванням засад справедливості та розумності визначає до відшкодування в розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307. п.п.3,4 ст.309, ст.ст.314, 316, 317, 319, 367 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 20 серпня 2015 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСББ «Наш дім-21» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 322,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3098,66грн та моральну шкоду в сумі 500 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах заробітної плати за один місяць в розмірі 700 грн. підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підписи/ П.М.Карнаух

Т.О. Кривчун

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук