Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, третя особа - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 27 травня 2005 року, їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі були зареєстровані та мешкали вона, її донька ОСОБА_7 та її син ОСОБА_5 Зазначала, що внаслідок того, що син зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами та вчиняв бійки, вона з донькою були вимушені мешкати за іншими адресами. Стверджувала, що в кінці липня 2011 року їй від сусідів стало відомо про те, що 23 липня 2011 року її син ОСОБА_5 підробив її підпис у довіреності, яку нібито вона видала у посольстві України в Італії, та діючи на підставі цієї довіреності продав стороннім особам належну їй одній квартиру АДРЕСА_1. Враховуючи викладене, просила суд визнати недійсною довіреність від 16 березня 2011 року від її імені на ім'я ОСОБА_5, посвідчену Картиш А.А. завідувачем консульського відділу України в Республіці Італія, місто Рим від 16 березня 2011 року за реєстровим № 87 та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 липня 2011 року укладений між ОСОБА_5, який діяв від її імені за вказаною довіреністю та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1109.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність від 16 березня 2011 року від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, посвідчену Картиш А.А. завідувачем консульського відділу України в Республіці Італія, місто Рим, від 16 березня 2011 року за реєстровим № 87.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 липня 2011 року укладений між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1109.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив з того, що ОСОБА_5 діючи за оспорюваною довіреністю, яку позивач не підписувала, ввів в оману ОСОБА_6 щодо дійсних намірів його матері ОСОБА_4 продати квартиру, та протиправно від її імені уклав із ОСОБА_6 договір купівлі-продажу спірної квартири.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак