У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю НВП «БілоцерківМАЗ» про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулись з позовом до ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ» про стягнення боргу за договором та відшкодування моральної шкоди.

Посилались на те, що 14 травня 2003 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як співавторами художньо-конструкторського рішення «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ» укладений договір № 06П-03 на передачу права на одержання патенту України на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» (УДА-3,1-20) за заявою від 20 травня 2003 року (патент на промисловий зразок НОМЕР_1). Згідно з п. 5.2 акта естетично-правової експертизи, патент України на промисловий зразок НОМЕР_1 вважається впровадженим на ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ» з 16 червня 2003 року.

Пунктами 3, 3.1 договору передбачено, що винагорода за використання промислового зразка авторам повинна виплачуватись один раз на рік і її розмір дорівнює десятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством за повний чи неповний рік використання. Однак відповідач винагороду за використання прав інтелектуальної власності на винахід у 2010, 2011 і 2012 роках їм не виплатив.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2014 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не вказано, в чому саме полягає порушення їх прав відповідачем та не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, в тому числі факту використання винаходу протягом 2010-2012 років.

Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції, залишивши рішення без змін як законне і обґрунтоване.

Проте з висновком апеляційного суду про залишення рішення суду першої інстанції без змін погодитись не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є співавторами винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» (УДА-3,1-20).

Відповідно до частини п'ятої ст. 5 ЗУ «Про охорону прав на промислові зразки» право власності на промисловий зразок засвідчується патентом, строк дії якого становить 10 років від дати подання заяви до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника патенту, але не більш як на п'ять років. Дія патенту за умов, викладених у ст. 24 цього Закону, припиняється достроково.

14 травня 2003 року між співавторами та ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ» укладений договір № 06П-03 на передачу права на одержання патенту України на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» і такий патент відповідач отримав.

Згідно з п. 5.2 акта естетично-правової експертизи, патент України на промисловий зразок НОМЕР_1 вважається впровадженим на ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ» з 16 червня 2003 року.

Відповідно до п. 3 договору про передачу права на одержання патенту на промисловий зразок винагорода авторам повинна виплачуватись один раз на рік. Розмір винагороди за використання промислового зразка згідно з п.3.1 дорівнює десятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством за повний чи неповний рік використання.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на відсутність фактів використання відповідачем промислового зразка «ІНФОРМАЦІЯ_1» (УДА-3,1-20).

Однак пунктом 2.3 укладеного сторонами договору передбачено повідомлення авторів у письмовій формі при достроковому припиненні дії патенту за три місяці до закінчення строку дії сплаченого збору. А при припиненні використання патенту на промисловий зразок НОМЕР_1 згідно заявки від 20 травня 2003 року ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ» відповідно до п. 2.5 договору повинно було оформити матеріали на передачу прав власника патенту на ім'я авторів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції і залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, залишив поза увагою той факт, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач згідно з п. 2.3 договору повідомив позивачів про дострокове припинення дії патенту або договору, що є підтвердженням чинності дії патенту та договору, у тому числі в частині використання відповідачем промислового зразка «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Крім того, не враховано, що саме на відповідача покладено обов'язок з доведення припинення використання патенту, проте апеляційний суд помилково поклав обов'язок з доведення протилежного на позивачів.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Положеннями ст. 315 ЦПК України установлено вимоги щодо змісту ухвали суду апеляційної інстанції. Зокрема, ухвала суду має складатися з описової частини із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнених доводів та заперечень інших осіб, які беруть участь у справі; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; резолютивної частини із зазначенням висновку апеляційного суду.

Таким чином, в ухвалі апеляційний суд зобов'язаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, оскільки інакше буде порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів та переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК України, належним чином доводів апеляційної скарги та доказів, наданих позивачами, не перевірив, і не звернув уваги на суперечливість наявних у матеріалах справи доказів і дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, що призвело до таких порушень норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 336, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко В.О.Савченко