Справа № 266/2521/15-ц
Провадження № 2/266/1022/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

з участю секретаря Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 01.12.2014 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді гаражу № 79, який розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, Приморський район, СК "Дружба", автомобілі марки "Mersedes-Benz 200", випуску 1979 року та "Ниссан-Лаурель", випуску 1983 року, рахунки в ПАТ "ПУМБ" та ? частки квартири № 45 в буд. № 48 по пр.. Будівельників в Приморському районі м. Маріуполя. Також зазначила, що вона є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 Крім неї, також спадкоємицею першої черги за законом є донька ОСОБА_2 Після звернення до нотаріальної контори позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, автомобілі та поточні рахунку в установах банку. Оскільки частина квартири належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12. 1993 року, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку із тим, що правовстановлюючий документ на квартиру необхідно було зареєструвати у встановленому порядку, а тому в даний час позивачка позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на частку квартири, що увійшла до спадкової маси. Просила суд визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області, у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3

В судове засідання позивачка ОСОБА_4 надала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та визнання нею позову. Також в заяві зазначила, що не бажає отримувати спадщину та не заперечує проти визнання права власності на спадкову частку квартири за її матір'ю ОСОБА_4

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.12. 1993 року. (а.с. 54)

Згідно особового рахунку № 1726 від 06.05. 2015 року, виданого ККП "Керуюча компанія "Приморська", загальна площа АДРЕСА_3 в Приморському районі м. Маріуполя складає 55,4 кв.м., а житлова площа становить 39,4 кв.м. (а.с.19)

Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 813624, виданого Приморським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер 01 грудня 2014 року. (а.с.7)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 в Приморському районі м. Маріуполя.

Відповідно до свідоцтва про шлюб П-АЯ № 049611, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, 10 вересня1960 року зареєстрували шлюб у Актирській сільській раді, п. Актирський Абінської області Краснодарського краю, актовий запис № 130. (а.с.6)

Як вбачається зі спадкової справи № 178/2015, заведеної після смерті ОСОБА_3, який помер 01.12.2014 року, його дружина ОСОБА_1, у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 15.07.2015 року, ОСОБА_1 прийняла у спадок майно після смерті спадкодавця ОСОБА_3, а саме гараж, автомобілі та поточні рахунки в установах банку. (а.с.15-50)

Крім позивачки ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_3 є ще спадкоємець за законом - донька ОСОБА_2, яка з заявою про прийняття спадщини не зверталась, в своїй заяві, поданій до суду, не заперечувала проти визнання права власності на частку квартиру за її матір'ю.

Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкритті спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги, після смерті ОСОБА_3

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори від 17.07 2015 року за № 997/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки квартири АДРЕСА_4 в Приморському районі м. Маріуполя, після смерті ОСОБА_3, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної частки квартири спадкодавцеві. (а.с.9)

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як слід зі свідоцтва про право власності на житло від 08.12. 1993 року, ОСОБА_3 та членам його сімї - дружині ОСОБА_1 належить право приватної спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру, яка була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Дане свідоцтво було видано на підставі розпорядження № 12587 від 08.12. 1993 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Тобто, приватизація включає в себе комплекс способів та дій, які вчиняються громадянами, результатом яких є набуття ними права власності на приміщення державного житлового фонду і виникнення якого оформлюється органом приватизації шляхом прийняття відповідного рішення та видачі свідоцтва.

Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02. 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, передача житла з державного житлового фонду на користь громадян.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07. 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем ОСОБА_3 за життя було набуто право власності на частку спірної квартири та він володів нею за життя, а тому спадкоємець також не набуває права власності на це майно в порядку спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1, яка є спадкоємицею за законом, після смерті чоловіка не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивачки суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає право власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись, ст.ст. 15, 16, 60, 209, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 182, 328, 1218,1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області, загальна площа квартири 55,4 кв.м., житлова площа 39,4 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Дзюба М. В.