пр. № 2/759/1793/15
17 вересня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді - П»ятничук І.В.,
при секретарі - Колодій Р.О., Ковтун Р.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.
Прокуратура м.Києва, Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, Управління державної автомобільної інспекції м.Києва
про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та просив суд постановити рішення, яким звільнити з-під арешту легковий автомобіль моделі « Nissan X-Trail» 2008 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, після отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, арешт на який було накладено постановою слідчого ОВС Прокуратури м.Києва Довбиш Н.В. від 04.02.2010 р. в рамках кримінальної справи №50-5726.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що на підставі Протоколу № 9136 проведення електронних торгів від 03.11.2014 року він є переможцем торгів, які були організовані Державним підприємством Міністерства юстиції України «Інформаційний центр» (надалі ДП Мін'юсту «Інформаційний центр») та які відбулися 03.11.2014 року. Зазначені електронні торги були організовані ДП Мін'юсту «Інформаційний центр» в рамках примусового виконання двох виконавчих листів, за якими відповідач у даній справі, тобто ОСОБА_2, являється боржником, а саме: 1) Виконавчого листа № 6-5256 від 05.12.2011 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк» боргу в сумі розміром у 98 944,98 грн.; та 2) Виконавчого листа № 2-3349-1 від 16.02.2006 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_11 в сумі розміром у 27 060,00 грн. Як вбачається із вище згадуваного Протоколу № 9136 від 03.11.2014 року він - ОСОБА_1, як учасник електронних торгів, на підставі запропонованої найвищої цінової пропозиції, а саме суми розміром у 210 132,32 грн., переміг у торгах щодо продажу реєстраційного лоту за № 7792, а саме легкового автомобіля моделі Nissan X-Trail, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4. Після оплати вартості реєстраційного лоту № 7792 на умовах проведення електронних торгів, спірний автомобіль було отримано ним у володіння та користування від Зберігача автомобіля, а саме від представника Державного підприємства Міністерства юстиції України «Інформаційний центр» Козир А.Б., що підтверджується Актом видачі майна переможцю електронних торгів. Крім того, на виконання вимог Розділу VІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Мін'юсту № 656/5 від 16.04.2014 року, а також на підтвердження мого права власності на придбаний автомобіль, Організатором електронних торгів йому було видано Акт державного виконавця про проведення електронних торгів по реалізації арештованого майна. Однак, в результаті його звернення до Державтоінспекції з метою проведення державної реєстрації придбаного ним автомобіля, працівниками ДАІ його було повідомлено, що зареєструвати за ним право власності на спірний автомобіль не вбачається можливим, адже на вказаний легковий автомобіль моделі Nissan X-Trail, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3) було накладено арешт не лише в рамках вище згадуваних двох виконавчих проваджень, але також і на підставі Постанови слідчого ОВС Прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 04.02.2010 року в рамках кримінальної справи № 50-5726, що підтверджується Поточними результатами звірення по Автоматизованій інформаційній системі (надалі АІС) від 13.11.2014 року. Однак, звертає увагу суду на той факт, що як на час проведення електронних торгів від 03.11.2014 року, на яких ним було придбано спірний автомобіль, так і станом на 02.12.2014 року, коли ДП Мін'юсту «Інформаційний центр», тобто Організатором торгів та Держателем Державного реєстру, було сформовано наявний у нього Витяг з ДРОРМ, обтяження на спірний автомобіль, тобто арешт, накладений Постановою слідчого Прокуратури м. Києва від 04.02.2010 року не був зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. В добровільному досудовому порядку зняти арешт з даного рухомого майна Прокуратура М.Києва відмовляється. Враховуючи вищезазначене, а також те, що ним-позивачем було правомірно та на законних підставах придбано спірний автомобіль, а також зважаючи на те, що арешт цього автомобіля, накладений Постановою слідчогоПрокуратури м. Києва від 04.02.2010 року являється для нього, як набувача обтяженого майна, менш пріоритетним та взагалі нечинним обтяженням, є очевидним той факт, що на сьогоднішній день фактично порушено його, позивача по справі, права, як власника рухомого майна, що і змусило його звернутися із даним позовом до суду. Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 8, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 321, 334 ЦК України, ст.ст.2, 10, 11, 12, 14, 37-39, 42, 43ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Постановою Пленуму ВСУ № 6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», ст. 8Загальної декларації прав людини, просив заявлені позовні вимоги задовольнити.
В судовму засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.
Відповідачі будучи належним чином повідомленими про розгляд справи,як шляхом направлення судових повісток так і через оголошення в пресі, свого права на участь у судовому засіданні не використали, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наведене та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності відповідачів та постановити по справі заочне рішення.
Представник третьої особи Прокуратури м.Києва в судовму засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, та просила в їх задовленні відмовити посилаючись на обставини справи викладені в запереченнях.
Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Представник третьої особи Управління державної автомобільної інспекції м.Києва в судове засідання не з»явився, надав свої пояснення - заперечення з приводу заявлених вимог та просив розглянути справу в їх відсутності, тому суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає можливим розглянути справу в його відсутності.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі Протоколу № 9136 проведення електронних торгів від 03.11.2014 року ОСОБА_1 є переможцем торгів, які були організовані Державним підприємством Міністерства юстиції України «Інформаційний центр» (надалі ДП Мін'юсту «Інформаційний центр») та які відбулися 03.11.2014 року.
Зазначені електронні торги були організовані ДП Мін'юсту «Інформаційний центр» в рамках примусового виконання двох виконавчих листів, за якими відповідач у даній справі, тобто ОСОБА_2, являється боржником, а саме: 1) Виконавчого листа № 6-5256 від 05.12.2011 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк» боргу в сумі розміром у 98 944,98 грн.; та 2) Виконавчого листа № 2-3349-1 від 16.02.2006 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_11 в сумі розміром у 27 060,00 грн.
Як вбачається із вище згадуваного Протоколу № 9136 від 03.11.2014 року він - ОСОБА_1, як учасник електронних торгів, на підставі запропонованої найвищої цінової пропозиції, а саме суми розміром у 210 132,32 грн., переміг у торгах щодо продажу реєстраційного лоту за № 7792, а саме легкового автомобіля моделі Nissan X-Trail, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4.
Після оплати вартості реєстраційного лоту № 7792 на умовах проведення електронних торгів, спірний автомобіль було отримано ОСОБА_1 у володіння та користування від Зберігача автомобіля, а саме від представника Державного підприємства Міністерства юстиції України «Інформаційний центр» Козир А.Б., що підтверджується Актом видачі майна переможцю електронних торгів.
Крім того, на виконання вимог Розділу VІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Мін'юсту № 656/5 від 16.04.2014 року, а також на підтвердження мого права власності на придбаний автомобіль, Організатором електронних торгів ОСОБА_1 було видано Акт державного виконавця про проведення електронних торгів по реалізації арештованого майна.
Однак, в результаті звернення ОСОБА_1 до Державтоінспекції з метою проведення державної реєстрації придбаного ним автомобіля, працівниками ДАІ його було повідомлено, що зареєструвати за ним право власності на спірний автомобіль не вбачається можливим, адже на вказаний легковий автомобіль моделі Nissan X-Trail, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3) було накладено арешт не лише в рамках вище згадуваних двох виконавчих проваджень, але також і на підставі Постанови слідчого ОВС Прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 04.02.2010 року в рамках кримінальної справи № 50-5726, що підтверджується Поточними результатами звірення по Автоматизованій інформаційній системі (надалі АІС) від 13.11.2014 року.
Однак, як встановлено в судовму засіданні на час проведення електронних торгів від 03.11.2014 року, на яких ним було придбано спірний автомобіль, так і станом на 02.12.2014 року, коли ДП Мін'юсту «Інформаційний центр», тобто Організатором торгів та Держателем Державного реєстру, було сформовано наявний у нього Витяг з ДРОРМ, обтяження на спірний автомобіль, тобто арешт, накладений Постановою слідчого Прокуратури м. Києва від 04.02.2010 року не був зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Як вбачається з матеріаліа справи з метою з'ясування обставин накладення Постановою слідчого Прокуратури м. Києва від 04.02.2010 року арешту на вказаний автомобіль ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури м. Києва, із заявою від 14.11.2014 року , в якій просив зняти накладений слідчим прокуратури арешт на спірний автомобіль у зв'язку із придбанням мною арештованого майна на законних підставах.
Однак, згідно ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), яка діяла на час постановлення постанови про накладення арешту, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року.
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб ДВС та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26 грудня 2003 року встановлено, що вимоги інших осіб, які не є власниками майна, на яке накладено арешт, але володіють ним на законних підставах, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права на майно і про звільнення майна з - під арешту, відповідно до правил підвідомчості (ст.15 ЦПК, ст.12 ГПК).
Вищенаведене підтверджено постановою Пленуму Вищого Адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» №3 від 13.12.2010 року.
Згідно з ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Тобто, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, встановлених частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.
Вимога про звільнення майна з-під арешту не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки її, відповідно до ст.114 ЦПК України, належить вирішувати в порядку цивільного судочинства і даною нормою визначено виключну підсудність для цієї категорії спорів. Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Згідно ст. 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії, ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, оскільки позивач як власник квартири, не є учасником кримінального провадження, тому арешт з квартири повинен бути знятий, так як ним порушується право власності позивача.
Нормою ст. 11 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що: «Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом».
При цьому, нормами ч. 2 ст. 42 та ч. 1 ст. 43 цього ж Закону визначено, що: «До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення … обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб. … Реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача».
Тобто, виходячи із зазначених норм законодавства України є очевидним, що кожне з обтяжень, які накладалися різними обтяжувачами, в тому числі і слідчим Прокуратури м. Києва, на одне і теж рухоме майно відповідача ОСОБА_2, тобто на спірний автомобіль, мало би бути зареєстрованим на підставі заяви обтяжувача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (надалі ДРОРМ).
Але ж, як встановлено достовірно в судовому засіданні арешт на спірний автомобіль, який було накладено на підставі Постанови слідчого Прокуратури м. Києва від 04.02.2010 року, не було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Зокрема, згідно з ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
У відповідності до вимог ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.
Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 в добровільному порядку заборгованість за виконавчим листом № 6-5256 від 05.12.2011 року, виданим Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк» боргу в сумі розміром у 98 944,98 грн.; та виконавчим листом № 2-3349-1 від 16.02.2006 року, виданим Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_11 в сумі розміром у 27 060,00 грн. не погашається, то державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника та цілком правомірно проведено реалізацію арештованого майна боржника.
Враховуючи наведене, а також те, що на момент накладення арешту слідчим Прокуратури м.Києва 04.02.2010 р. вказаний спірний автомобіль вже перебував в обтяженні як заставне майно з 28.05.2008 р. яке було накладено в рамках забезпечення виконання кредитного договора ОСОБА_2 перед ЗАО «Альфа-Банк», таким чином, банк мав першочергове право на задовлення заявлени х ним вимог про стягнення заборгованості.
Таким чином є встановленим той факт, що ОСОБА_1, як переможець електронних торгів по реалізації предмету обтяження, тобто спірного автомобіля, в порядку примусового виконання рішень судів, що вступили в законну силу, є добросовісним набувачем рухомого майна, а тому у суду є всі законні та обґрунтовані підстави для задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223, 224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Звільнити з-під арешту легковий автомобіль моделі « Nissan X-Trail» 2008 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, після отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, арешт на який було накладено постановою слідчого ОВС Прокуратури м.Києва Довбиш Н.В. від 04.02.2010 р. в рамках кримінальної справи №50-5726.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

ун. № 759/22139/14-ц

пр. № 2/759/1793/15

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - П»ятничук І.В.,

при секретарі - Колодій Р.О., Ковтун Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

3-ті особи:

Прокуратура м.Києва, Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, Управління державної автомобільної інспекції м.Києва

про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити з-під арешту легковий автомобіль моделі « Nissan X-Trail» 2008 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, після отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, арешт на який було накладено постановою слідчого ОВС Прокуратури м.Києва Довбиш Н.В. від 04.02.2010 р. в рамках кримінальної справи №50-5726.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: