Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/885/14-ц
№ провадження 2/453/20/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третіх осіб - Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області, Державного кадастрового реєстратора Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області Савки Андрія Михайловича, Приватного підприємства «Інформаційний кадастровий центр» та Приватного підприємства «Кадастр-М» про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування записів у Поземельній книзі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.06.2014 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати незаконним рішення відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради», визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий відповідачу ОСОБА_2 30.08.2011 року відповідачем Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області та зареєстрований 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145, а також скасувати усі записи у Поземельній книзі, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 та місцем розташування - АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 191 від 09.12.2011 року йому затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0, 1500 га. для обслуговування житлового будинку та площею 0, 2114 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовані по АДРЕСА_2, а також передано йому у власність вказані земельні ділянки із земель житлової та громадської забудови і земель сільськогосподарського призначення. Зазначеній земельній ділянці 04.01.2012 року було присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_3. Крім того, рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 204 від 09.12.2011 року йому затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документу, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0, 1400 га. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_3, а також передано йому у власність вказану земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови у існуючому кварталі забудови під НОМЕР_5. Зазначеній земельній ділянці 04.01.2012 року було присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_4. Звернувшись у серпні 2013 року до державного кадастрового реєстратора Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області із заявою про видачу йому витягів на вказані вище земельні ділянки, він одержав відмову, так як має місце факт знаходження у межах наданих йому земельних ділянок частини суміжної земельної ділянки, яка належить відповідачу ОСОБА_2 і розташована по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим для усунення вказаної накладки йому рекомендовано звернутись у ліцензовану організацію - ДП «Інформаційний кадастровий центр», що виготовила з порушенням відповідачу ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою на належну нині їй земельну ділянку. Разом з тим, на даний час таку накладку усунути неможливо. У подальшому йому стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 отримала у власність зазначену земельну ділянку згідно оскаржуваного рішення відповідача № 93 від 07.07.2011 року і виготовленого на його ж підставі 30.08.2011 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Зазначає, що оскаржувані рішення та Державний акт на право власності на земельну ділянку порушують його права щодо користування належними йому земельними ділянками та перешкоджають оформленню права власності на них. Так, він користується земельними ділянками, що у подальшому були передані йому у власність, ще з 1976 року. Разом з тим, дізнавшись про існування накладки та відсутність достатньої кількості землі у кварталі забудови НОМЕР_5, відповідач Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області ще у червні 2012 року надає йому довідку про те, що згідно поземельної книги у його користуванні перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства вже площею 0, 08 га. замість фактичних 0, 21 га., а 0, 13 га. не існує. Відтак стверджує, що саме вказана земельна ділянка площею 0, 13 га. і була передана відповідачу ОСОБА_2 у власність, хоча така у користуванні останньої ніколи не перебувала. При цьому, вилучення у нього зазначеної частини земельної ділянки у встановленому порядку ніколи не відбувалось, він відповідної згоди на це не надавав. Ще зазначає, що проект землеустрою, який був виготовлений ліцензованою установою на замовлення відповідача ОСОБА_2, має істотні порушення, зокрема кадастровий план земельної ділянки у ньому складений з урахуванням неправильно встановлених координат поворотних точок, що і призвело до накладки. Крім того, ані він, ані інші суміжні землекористувачі не погоджували відповідачу ОСОБА_2 межі, не підписували відповідного акта, а проведення відповідних землевпорядних робіт проходило без його участі, як суміжного землекористувача. Відтак, зазначений проект землеустрою у цілому не міг бути затверджений відповідачем Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, оскільки виготовлений з грубим порушенням норм діючого на час його виготовлення земельного законодавства. У подальшому це призвело до порушення норм щодо присвоєння земельній ділянці кадастрового номера і відкриття Поземельної книги. Враховуючи всі наведені вище обставини, вважає, що оскаржуване рішення відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 93 від 07.07.2011 року, а також виданий на його основі 30.08.2011 року відповідачу ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 13 га. є незаконним та недійсним відповідно, а усі записи у Поземельній книзі, що відкрита на зазначену земельну ділянку із порушенням присвоєння кадастрового номера, підлягають скасуванню, у зв'язку з чим він був змушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його належним чином уповноважений представник - ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (том 1, а. с. 3-5), надали пояснення, аналогічні наведеним у позові.

Належним чином уповноважені представники відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області - землевпорядник Данилків О.І. та юрисконсульт Лепесевич М.І. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі, посилаючись на законність прийнятого 07.07.2011 року рішення № 93 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради», а також виданого на його основі 30.08.2011 року відповідачу ОСОБА_2 Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що був зареєстрований Відділом держземагенства України у Сколівському районі Львівської області 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145. Зазначили, що хоча у користуванні позивача і були земельні ділянки площею 0, 1500 га. для обслуговування житлового будинку та площею 0, 2114 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовані по АДРЕСА_2, а також площею 0, 1400 га. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_3 і саме у таких розмірах прийняті рішення про передачу останньому їх у власність, що є чинними, однак у подальшому з'ясувалось, що насправді у користуванні позивача замість 0, 2114 га. для ведення особистого селянського господарства перебуває земельна ділянка площею 0, 08 га. і такий факт з'ясувався вже у 2012 році. Це пов'язано з тим, що позивач фактично користувався тією частиною земельної ділянки, яка згідно існуючої містобудівної документації - кварталу індивідуальної забудови, останньому не може належати. Щодо відповідача ОСОБА_2, то такій правомірно затверджено виготовлену на її замовлення ліцензованою організацією - ДП «Інформаційний кадастровий центр» технічну документацію із землеустрою на належну нині їй земельну ділянку площею 0, 13 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, що була перед цим вилучена у гр. ОСОБА_10 і така земельна ділянка жодного відношення до позивача не має. Позивач та інші суміжні землекористувачі дійсно не погоджували відповідачу ОСОБА_2 межі земельної ділянки при виготовлення проекту землеустрою, оскільки відмовились це робити, про що був складений відповідний акт. Тому вважають, що існуюча накладка на земельні ділянки позивача та відповідача ОСОБА_2 повинна бути усунена не за рахунок прав відповідача ОСОБА_2 на належну їй земельну ділянку, а за рахунок прав позивача на користування його земельною ділянкою, що передана у власність, шляхом скасування у цій частині відповідного рішення селищної ради і вилучення з користування позивача земельної ділянки площею 0, 13 га. у встановлений законом спосіб.

Відповідач ОСОБА_2, від якої кожного разу поверталися рекомендовані повідомлення із судовими повістками про дату, час та місце судових засідань у справі з довідками поштамту про причини повернення, згідно яких остання кожного разу проігнорувала повідомлення поштамту про необхідність з'явитися для отримання поштових відправлень і такі, після закінчення терміну зберігання, скеровувались відправнику, тобто суду, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, що відбулось 15.01.2015 року, коли розпочався розгляд справи по суті і, з урахуванням перерв у такому судовому засіданні, закінчився 30.03.2015 року, про що свідчить оголошення у пресі - газеті «Високий замок» за 12-12.12.2014 року (том 1, а. с. 203), у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи по суті без її участі не подала.

Це ж стосується і третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - Приватного підприємства «Інформаційний кадастровий центр», що також належно повідомлялось про дату, час та місце судового засідання, що відбулось 15.01.2015 року, коли розпочався розгляд справи по суті і, з урахуванням перерв у такому судовому засіданні, закінчився 30.03.2015 року, про що свідчить вже згадане вище оголошення у пресі - газеті «Високий замок» за 12-12.12.2014 року (том 1, а. с. 203), де ставилось питання і про виклик представника зазначеної третьої особи.

Належним чином уповноважена представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області - юрисконсульт Заліщук Р.Ю. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог у частині визнання незаконним рішення відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради», а також виданого на його основі 30.08.2011 року відповідачу ОСОБА_2 Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що був зареєстрований Відділом держземагенства України у Сколівському районі Львівської області 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145 не заперечувала, вважає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки дійсно під час передачі відповідачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0, 13 га. по АДРЕСА_1 відбулося накладання такої земельної ділянки із земельними ділянками, які до цього вже перебували у користуванні позивача, а згодом відповідними рішеннями селищної ради передані йому у власність, що унеможливлює виготовлення останнім правовстановлюючих документів. Разом з тим, у частині задоволення позовних вимог про скасування усіх записів у заведеній на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2 Поземельній книзі просити відмовити, посилаючись на неможливість виконання ухваленого рішення суду у майбутньому у цій частині у зв'язку із відсутністю відповідного механізму.

Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - державний кадастровий реєстратор Відділу держземагенства України у Сколівському районі Львівської області Савка А.М. у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання прави по суті, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останньому 27.02.2015 року поштового відправлення - судової повстки (том 2, а. с. 7), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне підприємство «Кадастр-М» явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак 06.10.2014 року надіслала на адресу суду письмові пояснення по суті спору вх. № 4292 (том 1, а. с. 176), згідно яких останнім упродовж 2009-2010 років на замовлення позивача проводились геодезичні роботи для розроблення проекту землеустрою щодо відведення наданих йому земельних ділянок площею 0, 2114 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_2 та площею 0, 1400 га. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_3, а також для виготовлення правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки. При виготовленні землевпорядної документації заміри землі проводились по фактичному користуванню, межі показував сам позивач, геодезичні роботи проводились з відповідною прив'язкою до місцевості і межі чітко відповідають своїм координатам. Відтак, будь-яких порушень чинного законодавства при проведенні землевпорядних робіт і виготовленні відповідної технічної документації щодо належних позивачу земельних ділянок підприємство не вбачає, а дійсно має місце накладка на іншу земельну ділянку, що було допущено при розробленні технічної документації саме на іншу земельну ділянку і це підтверджується відповідними графічними матеріалами, що додані до письмових пояснень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, які з'явилися у судове засідання, показання свідків, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у користуванні позивача з 1976 року перебували земельні ділянки площею 0, 1500 га. для обслуговування житлового будинку та площею 0, 2114 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовані по АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою за вих. № 2416, виданою виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області 23.11.2010 року, сформованою на основі даних погосподарського обліку, що на той час вівся, а також даних існуючої поземельної книги (том 1, а. с. 9). Факт перебування згаданих вище земельних ділянок у користуванні позивача ще з 1976 року не заперечувався сторонами у ході судового засідання, як і не заперечувалась та обставина, що фактичне користування зазначеними земельними ділянками здійснюється позивачем до цього часу. Вилучення з користування позивача таких земельних ділянок або ж їх частини у встановленому порядку не проводилось, що підтверджується листом-відповіддю Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області за вих. № 02-19/86 від 11.02.2014 року (том 1, а. с. 11).

Враховуючи зазначену вищу обставину, а також проведені обміри по факту користування земельними ділянками, рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 3 від 14.01.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки у приватну власність» (том 1, а. с. 12) позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по передачі у власність із земель житлової та громадської забудови земельної ділянки площею 0, 1500 га. для обслуговування житлового будинку та із земель сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 0, 2114 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_2.

Одночасно рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 4 від 14.01.2011 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» (том 1, а. с. 131) позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в існуючому кварталі забудови НОМЕР_5 площею 0, 1400 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_3.

Згідно з вказаними рішеннями селищної ради на замовлення позивача Приватним підприємством «Кадастр-М» у 2011 році виготовлено технічну документацію по оформленні Державного акта на право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 (том 1, а. с. 95-120) та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 (том 1, а. с. 121-142). Вся зазначена вище технічна документація виготовлялась у межах названих площ земельних ділянок, по існуючих межах фактичного користування, а при проведенні землевпорядних робіт використовувалась GPS-прив'язка, внаслідок чого межі чітко відповідають своїм координатам, що підтверджується письмовими поясненнями, наданими директором Приватного підприємства «Кадастр-М» Струганівим І.В. за вх. № 4292 від 07.10.2014 року (том 1, а. с. 176), а також доданими графічними матеріалами (том 1, а. с. 177-178).

Рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 191 від 09.12.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок площею 0, 15 га. для обслуговування житлового будинку та площею 0, 2114 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2» (том 1, а. с. 13) зазначену вище технічну документацію по оформленні Державного акта на право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 позивачу затверджено без жодних зауважень, після чого, у відповідності до діючого земельного законодавства, передано згадані земельні ділянки у власність. Рішення селищної ради є чинним, у встановленому порядку не скасоване. Вказаній земельній ділянці 04.01.2012 року присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_3 і на таку відкрито Поземельну книгу.

Рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 204 від 09.12.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1400 га. під будівництво та обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_3» (том 1, а. с. 14) зазначений вище проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 позивачу затверджено без жодних зауважень, після чого, у відповідності до діючого земельного законодавства, передано згадану земельну ділянку у власність. Рішення селищної ради також є чинним, у встановленому порядку не скасоване. Вказаній земельній ділянці 04.01.2012 року присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_4 і на таку відкрито Поземельну книгу.

Враховуючи наведені вище обставини, а саме виготовлення на замовлення позивача технічної документації із землеустрою у встановленому порядку та з урахуванням всіх вимог, що ставляться до такої документації, а також передачу позивачу у встановленому порядку згаданих вище земельних ділянок у власність у наведених розмірах на підставі рішень селищної ради, що є чинними, судом не беруться до уваги довідка Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області за вих. № 02-19/148 від 27.06.2012 року (том 1, а. с. 10) та надані представниками відповідача аналогічні наведеним у такій довідці пояснення, згідно з якими у користуванні позивача перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0, 08 га. замість 0, 21 га., що було помилково збільшено на 0, 13 га. за рахунок земель кварталу забудови. На підтвердження таких обставин (перебування у користуванні позивача по факту 0, 08 га. замість 0, 21 га.) представниками відповідача не подано будь-яких належних доказів, зокрема згідно листа Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області за вих. № 02-19/40 від 17.02.2015 року (том 2, а. с. 12) поземельні книги за 1975-1976 роки у селищній раді відсутні, як і відсутні книги погосподарського обліку, що вівся на той час, а протягом 2010-2013 років не ведеться. Разом з тим, у матеріалах справи наявна довідка архівного відділу Сколівської районної державної адміністрації Львівської області за вих. № 203-04-02 від 11.11.2014 року (том 1, а. с. 191), згідно якої такі книги на зберігання до архіву не надходили.

Судом також оглядалася копія розробленого кварталу забудови селища (витяг знаходиться у матеріалах справи - том 2, а. с. 13), за рахунок земель якого нібито помилково збільшено розмір земельної ділянки, яка перебувала у користуванні позивача, а згодом надана йому у власність. Однак, з такого документа неможливо встановити наведені вище обставини. Крім того, такий квартал індивідуальної забудови селища не затверджувався у встановленому порядку, а, відтак, є неналежним доказом і судом прийматися до уваги не може.

Судом також встановлено, що частина земельної ділянки із цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства площею 0, 13 га. не вилучалась у визначеному ст. ст. 12, 142 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядку з площі 0, 2114 га., яка перебувала у користуванні позивача і у подальшому була надана йому у власність, так як відповідної згоди позивачем з вказаного приводу не надавалось.

Незважаючи на таку обставину, рішенням Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 125 від 05.09.2007 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0, 13 га. для будівництва житлового будинку у АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради» (том 1, а. с. 60) надано відповідний дозвіл, а рішенням № 93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради» (том 1, а. с. 24) відповідачу ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 13 га. по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку. На підставі вказаного рішення відповідачу ОСОБА_2 Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 30.08.2011 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що був у подальшому 20.10.2011 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145 (том 1, а. с. 40).

Судом встановлено, що вказана вище земельна ділянка, яка надана у власність відповідачу ОСОБА_2, накладається на земельні ділянки, які знаходились у користуванні позивача, а згодом надані йому у власність, що підтверджується схемою накладок, доданою до листа Головного управління Держземагенства у Львівській області за вих. № К-62-208/6-14 від 25.04.2014 року (том 1, а. с. 19-20), а також графічними матеріалами, виготовленими Приватним підприємством «Кадастр-М» (том 1, а. с. 177-178). Вказаний факт також не заперечувався і учасниками судового розгляду.

З вказаних матеріалів, а також виготовленого у 2009 році на замовлення відповідача ОСОБА_2 Приватним підприємством «Інформаційний кадастровий центр» єдиної технічної документації щодо вибору місця розташування земельної ділянки і проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (том 1, а. с. 42-94) вбачається, що зовнішні межі земельної ділянки площею 0, 1300 га. по АДРЕСА_3 відповідача ОСОБА_2 перетинають лінію, яка на місцевості являє собою тверду межу, що розділяє належну позивачу земельну ділянку площею 0, 2114 га. по АДРЕСА_2 від сусідньої. Аналогічно, зовнішні межі земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 площею 0, 1300 га. по АДРЕСА_3 перетинають зовнішні межі належної позивачу земельної ділянки площею 0, 1400 га. по АДРЕСА_3. Таким чином встановлено, що кадастровий план земельної ділянки відповідача ОСОБА_2, який у силу ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є одним із складових частин згаданого вище проекту землеустрою, складений з урахуванням невірно встановлених координат поворотних точок.

Також встановлено, що позивач, як суміжний землекористувач, не погоджував відповідачу ОСОБА_2 межі, які проходять між його земельними ділянками та земельною ділянкою останньої, не підписував відповідного акта узгодження та встановлення меж сусідньої земельної ділянки, як і не відмовлявся від підпису на такому акті, оскільки не проти погодження межі у разі непорушення його прав. Зокрема, як вбачається з копії акта встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування земельної ділянки на території Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області від 17.08.2009 року (том 1, а. с. 81), підписи суміжних землекористувачів - позивача та гр. ОСОБА_14 у такому при погодженні меж земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 відсутні. Натомість, землевпорядником селищної ради складено акти встановлення та узгодження зовнішніх меж (том 1, а. с. 79, 80), згідно з якими останні відмовились від підпису і такі дії вирішено вважати необумовленими. При наведених обставинах зазначена вище технічна документація все ж-таки була затверджена.

Разом з тим, суд з такими діями посадових осіб відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області не може погодитись, так як у судовому засіданні встановлено, що за погодженням меж при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки відповідач ОСОБА_2 ані до позивача, ані до гр. ОСОБА_14 не зверталась, що підтверджується поясненнями, наданими позивачем за правилами допиту свідків, а також показаннями свідка ОСОБА_14. З незрозумілих причин відповідач ОСОБА_2 не значиться і не вказана селищною радою суміжним землекористувачем в актах погодженні меж земельних ділянок позивача (том 1, а. с. 111, 139), хоча повинна була б бути там вказана, виходячи з пояснень представників селищної ради.

Враховуючи, що акт по встановленню та узгодженню меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами та землевласниками в силу ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) також є однією із важливих складових частин проекту землеустрою, а проведення зазначених землевпорядних робіт щодо земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 проводилось без участі позивача та ще одного суміжного землекористувача - гр. ОСОБА_14 без відповідних на те обґрунтованих підстав, беручи до уваги також складення кадастрового плану земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 з урахуванням невірно встановлених координат поворотних точок, про що вже зазначалось вище і що суперечить тій-же нормі Закону, суд приходить до висновку, що проект землеустрою по відведенню останній земельної ділянки площею 0, 13 га. по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку не міг бути затверджений в установленому порядку, оскільки суперечить вимогам, встановленим ст. ст. 50, 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та п. 8 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року за № 677 (у редакцій, чинні на момент виникнення спірних правовідносин).

Відтак, рішення відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради» слід визнати незаконним, оскільки його прийняття призвело до затвердження відповідачу ОСОБА_2 виготовленої з грубими порушеннями технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність з подальшою передачею такої земельної ділянки у власність, а те, у свою чергу, - до порушення прав позивача щодо володіння та користування земельною ділянкою площею 0, 2114 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 та площею 0, 1400 га. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_3, які у подальшому надані йому у власність відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того суд, у відповідності до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» враховує і ту обставину, що оскаржуваним рішенням відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області фактично передану відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку без вилучення її у позивача в установленому порядку.

При цьому судом не беруться до уваги пояснення представників селищної ради, надані на підтвердження відсутності порушень прав позивача наданням земельної ділянки відповідачу у тій частині, що передана відповідачу ОСОБА_2 земельна ділянка жодного відношення до позивача не має і раніше вилучалась в установленому порядку у гр. ОСОБА_10 рішенням № 124 від 05.09.2007 року «Про вилучення земельної ділянки площею 0, 13 га. по АДРЕСА_2 у ОСОБА_10» (том 1, а. с. 50), так як із змісту такого рішення вбачається, що у гр. ОСОБА_10 було вилучено земельну ділянку по АДРЕСА_2, тобто зовсім іншу, аніж та, яка у подальшому надана відповідачу ОСОБА_2 по АДРЕСА_1. Тому, такі пояснення згаданих представників є заплутаними, непослідовними та нелогічними.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або Законам України, визнаються незаконними у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 і 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Одними із способів захисту особою свого цивільного права є визнання незаконним рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом ч. 2 ст. 152 та ч. 1 ст. 155 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видачі органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За наявності встановленої судом обставини щодо невідповідності оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування вимогам діючого на час його прийняття законодавства, а також враховуючи те, що у судовому засіданні безперечно доведений факт порушення прав позивача на землю, рішення відповідача Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради» не може залишатися у законній силі. Відповідно, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий відповідачу ОСОБА_2 відповідачем Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області на підставі вказаного вище рішення 30.08.2011 року та зареєстрований 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145, підлягає визнанню недійсним.

За змістом ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Законом України «Про Державний земельний кадастр» (ч. 3 ст. 5) встановлено, що порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Пунктом 49 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 визначено, що Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (у тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку. Як йдеться у пункті 60 зазначеного Порядку, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Враховуючи все наведене вище, а також беручи до уваги ту обставину, що кадастровий номер НОМЕР_2 земельної ділянки, яка надана відповідачу ОСОБА_2, присвоєний 08.02.2011 року, тобто ще до прийняття 07.07.2011 року відповідачем Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області оскаржуваного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, що є порушенням пункту 14.3. Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 року за № 749 і саме ця дата є датою відкриття Поземельної книги, то суд усі записи у Поземельній книзі, відкритій на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 та місцем розташування - АДРЕСА_1, вважає за необхідне скасувати.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62-64, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним рішення Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на території Верхньосиньовидненської селищної ради».

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2 30.08.2011 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області та зареєстрований 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145.

Скасувати записи у Поземельній книзі, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 та місцем розташування - АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин

Повний текст рішення суду виготовлений 02.04.2015 року.