НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6857/14
№ 2/183/730/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

27 жовтня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

30 березня 2015 року та 20 серпня 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду з уточненими позовами до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В обґрунтування своїх вимог позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 посилалися на те, що 05 липня 2006 року помер їх батько ОСОБА_6.

Після смерті батька вони не звернулися у встановлений законодавством шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, оскільки між ними, матірю та їх братом ОСОБА_3 була досягнута домовленість, що після смерті матері все майно буде поділене порівну між дітьми, також, їм було невідомо про існування заповіту від імені батька.

Їх мати, ОСОБА_7, померла 18 травня 2014 року, та тільки після її смерті ОСОБА_3 повідомив їм, що він прийняв спадщину після смерті батька, батько залишив заповіт, але, вони пропустили строк прийняття спадщини.

Позивачі зазначили, що вони не звернулися у встановлений законодавством строк з заявами про прийняття спадщини після батька з наступних причин.

ОСОБА_1 зазначив в позові, що після смерті батька, в 2006 році в нього суттєво погіршився стан здоровя, що вимагало періодичного обстеження і лікування, що підтверджується довідкою доцента кафедри факультетської терапії та ендокринології ДДМА; випискою з історії хвороби від 15.09.2006 року, випискою з історії хвороби від 26.12.2006 року.

ОСОБА_5 зазначив в позові, що доглядав за хворою дружиною, яка хворіла, потребувала постійного догляду до часу смерті 12 лютого 2010 року, крім того, в період з 28.11.2006 року по 29.12.2006 року він знаходився лікуванні в Державній установі «Інститут гастроентерології НАМН України», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 3658.

Позивачі зазначили, що в наступному, вони звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька - ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року, але, 29.09.2014 року нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з пропуском строку прийняття спадщини.

Позивачі зазначили в заяві, що відповідач ОСОБА_3 є їх братом, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

В звязку з наведеним, ОСОБА_1, ОСОБА_5, посилаючись на норми ст. 1272 ЦК України, просили суд визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після батька - ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачам було відомо про наявність заповіту батька, вони не зверталися до нотаріальної контори з відповідними заявами, в звязку з чим, вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 липня 2006 року помер батько сторін ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Встановлено, що за життя, 05 квітня 1999 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідно до якого, заповідав належне йому на день смерті майно ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у рівних долях.

Згідно спадкової справи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, у встановлений законодавством шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року, звернувся син спадкодавця ОСОБА_3, дружина спадкодавця ОСОБА_7 звернулася з заявою про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, придбаному в період шлюбу з ОСОБА_6, також, остання відмовилася від отримання обовязкової частки у спадщині в звязку з наявністю заповіту спадкодавця.

Судом встановлено, що 29 вересня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька.

29.09.2014 року нотаріусом було відмовлено ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з пропуском строку прийняття спадщини.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивачі, крім іншого посилалися на незнання про наявність заповіту, домовленість між спадкоємцями про неприйняття спадщини після смерті батька, а подальше спадкування після смерті матері.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожна окремо в судовому засіданні пояснили, що мати ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7, говорила їм особисто про те, що бажає щоб діти успадкували порівну все майно.

Суд приходить до переконання, що незнання позивачами законодавства, їх незнання про наявність спадкового майна та про наявність заповіту не є підставою для визнання поважними причин пропуску ними строку для прийняття спадщини.

Так в п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_5 посилався на те, що пропустив строк звернення з заявою, оскільки доглядав за хворою дружиною.

В той же час, позивачем не надано доказів, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог, оскільки, у відповідності до довідки Комунального закладу «Клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_10 знаходиться на обліку в Обласному канцер-реєстрі з 2007 року, в період серпень-жовтень 2007 року отримала спеціальне лікування в умовах стаціонару з приводу онкозахворювання.

Позивач ОСОБА_5 не надав суду доказів необхідності стороннього догляду за дружиною, крім того, оскільки його дружина перебувала на обліку та лікуванні з приводу онкозахворювання з 2007 року (тобто, після спливу строку для прийняття спадщини), зазначений факт не може бути підставою для задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_6 помер 05 липня 2006 року, спадкоємці повинні були звернутися з заявою про прийняття спадщини в строк, визначений ст. 1270 ЦК України, а саме, з 05 липня 2006 року до 05 січня 2007 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з:

-30.08.2006 року по 15.09.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: ИБС, дифузний кардіосклероз, мерехтлива аритмія,, гіпертонічна хвороба.

-07.12.2006 року по 26.12.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: ИБС, стенокардія, кардіосклероз атеросклеротичний, мерехтлива аритмія.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 в період з: 28.11.2006 року по 29.12.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститути гастроентерології НАМН України» з діагнозом: хронічний панкреатит з больовим та диспепсичним синдромом, фаза загострення.

Таки чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проходили стаціонарне лікування в останній місяць строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, в звязку з чим, суд приходить до переконання, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини з поважних причин, в звязку з хворобами, і ці обєктивні, непереборні, істотні труднощі перешкоджали їм як спадкоємцям вчинити дії щодо прийняття спадщини.

В звязку з наведеним, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1270,1272 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після батька, ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року поважною.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. РНОКПП НОМЕР_1 додатковий строк шість місяців, для прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року.

Визнати причину пропуску ОСОБА_5 строку для прийняття спадщини після батька, ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року поважною.

Визначити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 додатковий строк шість місяців, для прийняття спадщини після ОСОБА_6, померлого 05 липня 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький