Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що після смерті її діда - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на 38/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями по АДРЕСА_1 належного йому за життя на праві власності.

Вказувала, що на момент смерті разом з ОСОБА_6 проживали його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_6, однак свідоцтво про право на спадщину ними не було отримано. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 батько позивачки - ОСОБА_6 продовжував проживати в зазначеному будинку до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3

Після смерті ОСОБА_6 жоден із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Однак, згодом позивачці стало відомо, що її тітка - ОСОБА_5 злочинним шляхом отримала у Малинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_6 на 38/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями по

АДРЕСА_1 що в подальшому стало приводом для звернення позивачки до правоохоронних органів. Згідно з вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2014 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі наведеного вище ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 червня 2012 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_5, та визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області

від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 червня 2012 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 на 38/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1 в частині спадщини, що складається з 19/150 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1

У решті позову відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 березня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання недійсним свідоцтва про право спадщину за законом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що у ОСОБА_4 не виникло право на спадкування після смерті її діда в порядку передбаченому 1266 ЦК України, оскільки рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23 травня 2013 року, яке має преюдиційне значення для вирішення спору, їй було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 За таких обставин вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на імя ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки права позивача не порушено.

Із матеріалів справи та змісту ухвалених судами рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 березня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана