Ухвала30 березня 2015 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЗавгородньої І.М.,суддів: за участю прокурора Висоцької В.С., Гримич М.К., Івченко О.А.,Парінової І.К., Савченко В.О.,розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України В. Касько про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року у справі за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,в с т а н о в и л а:У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2077/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей, на підставі даного рішення видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (кадастровий номер НОМЕР_2) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 червня 2009 року № НОМЕР_3 земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_7, у зв'язку з чим на державному акті на право власності на земельну ділянку зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_7 Позивач вказував, що рішення прийнято, а державні акти видано з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки земельна ділянка знаходиться за межами смт. Коцюбинське, земельну ділянку передано за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні Святошинського лісопаркового господарства. Просив визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року № 2077/25-5; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_6, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7 та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на зазначену земельну ділянку. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2013 року позовні вимоги прокурора м. Ірпеня Київської області задоволено частково, визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 виданий на ім'я ОСОБА_6, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7 та скасовано його державну реєстрацію. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2013 року в частині визнання недійсним та скасування державного акта серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_6, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_7 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року касаційну скаргу відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2013 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2013 року залишено без змін.25 лютого 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від заступника Генерального прокурора України В. Касько про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року.У допуску справи до провадження у Верховному Суду України слід відмовити з наступних підстав. На підтвердження підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ст. ст. 125, 126 ЗК України, ст. 228 ЦК України) заявник послався та додав копі: - ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року (витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) в справі за позовом про визнання недійсним рішення, державного акта про право власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку, якою касаційну скаргу задоволено частково, рішення апеляційного суду Київської області від 15 травня 2014 року скасовано, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2013 року залишено в силі; - ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року (витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) в справі за позовом про визнання недійсним рішення, державного акта про право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, якою касаційну скаргу відхилено, рішення апеляційного суду Київської області від 23 липня 2014 року залишено без змін; - постанови Вищого господарського суду України від 15 вересня 2011 року (витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) в справі за позовом про застосування наслідків нікчемності договорів, якою касаційні скарги залишено без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 7 липня 2011 року залишено без змін; - постанови Вищого господарського суду України від 15 вересня 2011 року (витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень) в справі за позовом про визнання недійсним рішення міської ради, державних актів про право власності на землю, якою касаційна скарга залишена без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 6 липня 2011 року та рішення Господарського суду м. Києва від 25 травня 2011 року залишено без змін; Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Крім того, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупністю таких умов: судом касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні і ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Результат аналізу наданих заявником судових рішення не дає підстав для висновку про наявність, передбачених ст. 355 ЦПК України обставин для перегляду судових рішень у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, оскільки справи розглянуті за різних фактичних обставин.Крім того, судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого адміністративного суду України, Вищого господарського суду України, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції, апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права. Таким чином, постанови Верховного Суду України від 22 травня 2013 року, від 25 червня 2014 року та від 24 вересня 2014 року, на які посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм матеріального права, не входить до переліку судових рішень, на які може здійснюватись це посилання.Оскільки наведені доводи не містять ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити. Відповідно до п.1 ч.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28 березня 2015 року, заяви про перегляд Верховним Судом України рішень судів, що надійшли до судів касаційних інстанцій для вирішення питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України та рішення за якими не було прийнято на день набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 72, 73, 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів у х в а л и л а:У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку за заявою заступника Генерального прокурора України В. Касько про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року відмовити.Ухвала оскарженню не підлягає.Головуючий І.М. Завгородня Судді: В.С. Висоцька М.К. Гримич І.К. Парінова В.О.Савченко