Справа № 303/77/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів: Собослоя Г. Г.,Павліченка С. В.,

при секретарі: Чейпеш С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства КБ „Фінансова ініціатива" на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства КБ „Фінансова ініціатива" про повернення строкового банківського вкладу (депозиту), -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства КБ „ Фінансова ініціатива" про повернення строкового банківського вкладу (депозиту).

Позов обґрунтовано тим, що 12 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Мукачівського відділення № 3 був укладений Договір банківського вкладу «Лояльний» № 254276, відповідно до якого позивач вніс

на депозитний рахунок, відкритий відповідачем, гроші в сумі 35 000 гривень, строком на 460 днів під 25 % річних до 17.12.2014 року та 3 % річних з 17.12.2014 року по 17.03.2015 року з кінцевим терміном повернення 17.03.2015 року.

23 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Мукачівського відділення № 3 був укладений Додатковий договір № 1 (до договору банківського вкладу «Лояльний» № 254276 від 12.12.2013 року), відповідно до якого позивач поповнив вклад на 34 000 гривень, з моменту підписання цього додаткового договору загальна сума вкладу становила 69 000 гривень (а.с.8). Станом на 18.12.2014 року сума боргу ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Мукачівського відділення № 3 перед відповідачем становить суму 70 416.13 гривень (а.с.9).

30 грудня 2014 року позивач звертався до відповідача з проханням про повернення банківського вкладу, однак представник банку повідомив, що ОСОБА_2 може отримати по 1000 гривень за один день.

Позивач посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи та з підстав передбачених ст. 41 Конституції України, ст.ст. 177, 316, 321, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 7, 47, 55, 75, 85 Закону України «Про банки та банківську діяльність», просив у суді першої інстанції зобов'язати відповідача повернути 70 728,05 гривень строкового вкладу (депозиту) та 1 728,05 гривень несплачених відсотків.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства КБ «Фінансові ініціативи» в особі Мукачівського відділення № 3 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 70 728 (сімдесяти тисяч сімсот двадцяти восьми) гривень 05 копійок, яка складається з тіла депозиту - 69 000 гривень, несплачених відсотків - 1 728.05 гривень.

Представник відповідача не погодився з рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт посилається у апеляційній скарзі на те, що у зв'язку з закінченням строку дії договору, у відповідності до п.4.2, остаточний розрахунок банку з вкладником здійснено у дату повернення, в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника.

Позивач у суді апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, може розглянути справу за відсутністю представника відповідача, оскільки він належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Судова колегія заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми депозитного вкладу та нарахованих процентів у строки передбачені договором.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Мукачівського відділення № 3 був укладений Договір банківського вкладу «Лояльний» № 254276, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок, відкритий відповідачем, гроші в сумі 35 000 гривень, строком на 460 днів під 25 % річних до 17.12.2014 року та 3 % річних з 17.12.2014 року по 17.03.2015 року з кінцевим строком повернення 17.03.2015 року.

23 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Мукачівського відділення № 3 був укладений Додатковий договір № 1 (до договору банківського вкладу «Лояльний» № 254276 від 12.12.2013 року), відповідно до якого позивач поповнив вклад на 34 000 гривень, тобто з моменту підписання цього додаткового договору загальна сума вкладу становила 69 000 гривень (а.с.8). Станом на 18.12.2014 року сума боргу ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Мукачівського відділення № 3 перед відповідачем становить 70 416.13 гривень (а.с.9).

Цим договором сторонами визначений строк поверненням банківського вкладу - це 17 березня 2015 року.

Пункт 4 договору передбачає порядок нарахування процентів та повернення вкладу.

30 грудня 2014 року позивач звертався із заявою до відповідача про дострокове повернення суми вкладу банківського вкладу .

Встановлено і не заперечується сторонами, що позивач скористався правом на дострокове розірвання договору, так як 30 грудня 2014 року звернувся з відповідною заявою до банку (а.с.20).

Із заяви відповідача та змісту апеляційної скарги вбачається, що банком визнається і не оспорється факт того, що грошові кошти у національній валюті надійшли на вкладний (депозитний) рахунок. Також банком не опорюється сума вкладу (депозиту і нараховані за ним проценти ) в розмірі 70 728,03 гривень які підлягають поверненню банком позивачеві.

Пунктом 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 2.9. Договору вклад вноситься на строк, що обчислюється з дати укладання цього Договору по термін повернення вкладу. Сторони підтверджують досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору, що передбачені законодавством для договорів банківського вкладу фізичної особи.

Законом України «Про банки і банківську діяльність» поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 у за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення).

Згідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У судах першої та апеляційної інстанції банком не опорюється обов'язок повернення суми вкладу (депозиту і нараховані за ним проценти у сумі 70.728 03 гривень). Однак банк оспорює покладений судом обов'язок по поверненню вищезначених коштів, оскільки ці кошти вже перераховані банком на рахунок позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено невиконання чи неналежне виконання банком вимог згідно договору банківського вкладу, є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами у справі.

Так, судом встановлено, що позивач скористався правом на дострокове розірвання договору та 30 грудня .2014 звернувся з відповідною заявою до банку. Відповідно до змісту 526, 1058 ЦК України та умов договору (п. 4.2) зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою через касу банку.

Депозитні кошти із нарахованими відсотками не були повернуті одноразовою готівковою сумою через касу банку, а були перераховані на поточний рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», на ім'я позивача з одночасним обмеженням щоденної виплати, розмір яких в гривневому еквіваленті не перевищував 10000 грн..

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, який вважає, що перерахуванням коштів банком на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним, а тому поклав обов'язок на банк на поверненню спірних коштів.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача - публічного акціонерного товариства КБ „ Фінансова ініціатива" - відхилити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: