Ухвала іменем україни 11 березня 2015 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Дьоміної О.О., суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М., Попович О.В., Штелик С.П., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року,в с т а н о в и л а:У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»), в якому просила стягнути з відповідача на її користь 220 000 грн моральної шкоди, завдану їй у зв'язку зі смертю чоловіка.Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після тяжкої довготривалої хвороби помер її чоловік ОСОБА_4, який працював з жовтня 1967 року по травень 1997 року електрослюсарем та бурильником на шахті «Гвардійська» ПО «Кривбасруда» та був звільнений 05 травня 1997 року з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів зумовила у її чоловіка захворювання на пиловий бронхіт 1 ступеня з бронхосистичним синдромом, емфізему легенів 1 ступеня, яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. Згідно з висновком експертної комісії комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» Головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10 квітня 2009 року № 19 встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивачки ОСОБА_3 зі встановленим йому за життя професійним захворюванням, що підтверджується довідкою від 10 квітня 2009 року серії ДНА-03 № 000264. Вважала, що під час роботи на підприємстві її чоловік отримав важке невиліковне професійне захворювання, яке стало причиною передчасної смерті, а тому роботодавець повинен відшкодувати завдану моральну шкоду з підстав, передбачених ст. ст. 1167, 1168 ЦК України.Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 30 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У касаційній скарзі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.Судами встановлено, що з жовтня 1967 року по травень 1997 року чоловік позивача ОСОБА_4 працював на шахті «Гвардійська» ПО «Кривбасруда» (на даний час Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») електрослюсарем та бурильником. У зв'язку з тривалою працею в умовах впливу шкідливих факторів у ОСОБА_4 виникло захворювання - пиловий бронхіт 1 ступеня з бронхосистичним синдромом, емфізема легенів 1 ступеня, яке за результатами розслідування було визнано професійним захворюванням. Відповідно до акта розслідування професійного захворювання від 26 січня 1996 року причиною виникнення професійного захворювання у ОСОБА_4 було визнано його роботу протягом 18 років 5 місяців в умовах тривалого впливу шкідливих факторів, зокрема пилу та шуму, рівень яких перевищував гранично-допустиму концентрацію. Актом розслідування професійного захворювання встановлено, що за період роботи ОСОБА_4 керівництво відповідача не виконувало вимоги в частині створення на робочих місцях належних, безпечних і здорових умов праці відповідно до вимог нормативних актів з охорони праці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Висновком експертної комісії комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» Головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10 квітня 2009 року № 19 встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_4 зі встановленим йому за життя професійним захворюванням, що підтверджується довідкою від 10 квітня 2009 року серії ДНА-03 № 000264. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 не надано доказів того, що на момент смерті її чоловіка ОСОБА_4 вона проживала разом з ним, що дає їй право на відшкодування моральної шкоди. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд зазначив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства України й відповідно до ст. ст. 1167, 1168 ЦК України з роботодавця на користь позивачки необхідно стягнути моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи - її чоловіка.Висновки суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для покладення на підприємство обов'язку відшкодувати моральну шкоду, спричинену смертю працівника внаслідок професійного захворювання, членам його сім'ї ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положенням ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Отже, спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, а саме: ст. 1168 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року у справі № 6-120цс13.Оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують. Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов В.М. Коротун О.В. Попович С.П. Штелик