Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/361/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельничук О. О.
Категорія 19 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14.04.2011р. між сторонами було укладено кредитний договір № AN7GCC9FTF0054, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 20000,00 грн., зі сплатою 0,12 % річних та строком повернення до 14.04.2014р. В звязку з невиконанням відповідачкою належним чином взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню отриманих коштів виникла заборгованість, яка включає несплату відсотків, комісії, пені та штрафних санкцій, загальною сумою - 36240,22 грн., яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 18221,34 грн. заборгованості за кредитом, включаючи нараховані проценти, комісію та штрафні санкції, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначається, що розрахунок банку неповністю відображає зарахування коштів по виплатам; заборгованості за кредитом у відповідача немає, тому підстав для стягнення заборгованості у визначеному Банком розмірі у суду не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушені права банку підлягають захисту, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору. Також суд дійшов висновку про те, що розмір пені відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню. У звязку з чим, стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 13.02.2014р. в розмірі 18221,34 грн.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № AN7GCC9FTF0054, за умовами якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на строк до 13 квітня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 400,00 грн.

Вказаний кредитний договір складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 5-12).

Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов'язувалась сплачувати щомісячний платіж з 14 по 19 число кожного місяця у розмірі 956,60 грн. для погашення боргу, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умовами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст.1048 ЦК).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За положеннями ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою Позичальника та даним договором банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.

Пунктом 5.3. сторони договору передбачили, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн., а також 5 % від суми заборгованості.

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які є вільними у визначенні своїх зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

З наданого банком під час розгляду справи в суді першої інстанції розрахунку вбачається, що станом на 13 лютого 2014 року відповідач мала заборгованість по кредиту в розмірі 36240,22 грн., яка складалась із: заборгованості по кредиту 3503,80 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 8,63 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 5598,24 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 24927,63 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1701,92 грн.

Вирішуючи спір у справі, суд врахував вищевказані вимоги закону та встановивши, що ОСОБА_2 належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором, не виконує, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, не перевірив розмір заборгованості за кредитним договором, яка існувала на час винесення рішення.

З наданої Банком виписки з 14.04.2011р. по 10.11.2014р. по рахунку № 7674 та квитанцій про оплату кредиту вбачається, що відповідача ОСОБА_2 з 13.02.2014 р. до винесення рішення у справі сплатила в рахунок погашення заборгованості за кредитом 4350 грн., а саме : 13.03.2014р. - 1000 грн., 10.04.2014р. 1000 грн., 06.05.2014р. 1000 грн., 16.07.2014р. - 350 грн., 21.07.2014р. 1000 грн. (а.с.73-77,88-90)

На вимогу апеляційного суду представником позивача надано новий розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № AN7GCC9FTF0054 від 14.04.2011 р., на час ухвалення рішення судом першої інстанції. Згідно наданого розрахунку, заборгованість за кредитом станом на 18.02.2015 р. становить 56442 грн. 50 коп., з яких: заборгованість по комісії, в т.ч. з простроченої комісії - 4960,86 грн. та заборгованість по пені 56442,50 коп. Заборгованість по тілу кредиту та за відсотками (в тому числі за простроченими відсотками) у відповідача відсутня.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшуючи розмір пені до 9110,67 грн. суд першої інстанції виходив з того, що її розмір - 24927 грн. 63 коп. значно перевищує суму боргу по тілу кредиту у розмірі 3503,80 грн., яка не співвідноситься з із розміром нарахованих штрафних санкцій. Разом з тим, судом першої інстанції не враховувало, що на час ухвалення рішення у справі, заборгованість по тілу кредиту та за відсотками у відповідача відсутня, наявна лише заборгованість по комісії в розмірі 4960 грн. 86 коп.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 5000 грн.

З цього приводу є правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 03 вересня 2014р. у справі № 6-100цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ЦПК України, не в повній мірі зясував обставини справи, не перевірив доводи та заперечення відповідача, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає обставинам справи.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача станом на 18.02.2015 р. 9960 грн. 86 коп. заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» станом на 18.02.2015 року заборгованість за кредитним договором № AN7GCC9FTF0054 від 14.04.2011 року в розмірі 9960 (девять тисяч шість десять) грн. 86 коп., яка складається із заборгованості по комісії в розмірі 4960,86 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : Судді :