Справа № 511/38/14-ц
Номер провадження: 2/511/14/15
Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

відповідачів ОСОБА_1 (ОСОБА_2), ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний Банк України в особі Одеського облуправління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року Публічне акціонерне товариство Державний ощадний Банк України в особі Одеського облуправління АТ "Ощадбанк" (надалі ПАТ "Держощадбанк України", Банк) звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_3, ОСОБА_5, в якій просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №958 від 23.09.2008 року станом на 06.12.2013 року в розмірі 18819,39 грн, а також в рівних частках судові витрати в розмірі 229,40 грн.(а.с.1)

Після цього позивач двічі уточнював позовні вимоги та 08.09.2015 року подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в останній редакції (а.с.134), згідно якої Банк просив суд стягнути на його користь з відповідачів солідарно заборгованість, яка станом на 25.08.2015 року склала 34944,91 грн.

Ухвалою суду від 05.03.2014 року уточнено назву відповідачів - ОСОБА_1 замість ОСОБА_2, ОСОБА_5 замість ОСОБА_6 (а.с.54)

Відповідач ОСОБА_2В.(ОСОБА_1) позов визнала частково.

Відповідач ОСОБА_7 та його представник позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про поважні причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. (а.с.39,43)

Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, в позовній заяві зазначили, що відповідно до кредитного договору №958 від 23.09.2008 року Банк надав відповідачу ОСОБА_2 (ОСОБА_7) кредит в сумі 13000,00 грн з терміном остаточного погашення не пізніше 30.09.2011 року та сплатою 12,5% річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3, а також ОСОБА_5 були укладені договори поруки №958, №958/1 від 23.09.2008 року, згідно з якими поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_1 (ОСОБА_2) свої зобовязання по кредитному договору не виконувала, у звязку з чим виникла заборгованість боржника перед Банком станом на 25.08.2015 року у сумі 34944,91 грн. Тому просить суд змінені позовні вимоги задовольнити та стягнути на користь Банку з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 34944,91 грн та в рівних частинах судовий збір у сумі 349,44 грн.

Відповідач ОСОБА_1 (ОСОБА_2), визнаючи позов частково зазначила, що вона дійсно укладала з позивачем кредитний договір №958 від 23.09.2008 року. Однак вважає, що Банк звернувся до суду до неї та до відповідача ОСОБА_5, як до неналежних відповідачів, так як позов предявлено до ОСОБА_2, хоча вона після розірвання шлюбу повернула собі дівоче прізвище - ОСОБА_1, а також прізвище відповідача ОСОБА_5, зазначено, як ОСОБА_6, тому вважає, що позов предявлено до них необґрунтовано. Окрім того, при проведенні розрахунків за користування кредитом, вона виявила, що кошти, які вона сплачувала йшли тільки на погашення процентної ставки, а тіло кредиту не погашалось, що є порушенням закону. Також при укладанні кредитного договору її не було попереджено про сплату комісійної винагороди за супроводження кредиту, яка склала 2436,40 грн. Також просила суд, при розгляді справи врахувати її матеріальне становище (вона сама виховує дитину, не працює), відмовити у задоволенні збільшених позовних вимог, як предявлених до неналежних відповідачів, також відмовити в частині позову стосовно, стягнення з неї: комісійної винагороди за супроводження кредиту в розмірі 2436,40 грн, пені за прострочений основний борг по кредиту 4116,87 грн, пені за прострочені проценти за користування кредитом 4047,20 грн, суми інфляційних витрат від прострочених відсотків по кредиту 2285,11 грн.(а.с.152)

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Держощадбанк України» не визнали, суду пояснили, що відповідач ОСОБА_3 не виступав в ролі поручителя при укладанні яких не будь кредитних договорів. Про існування кредитного договору №958 від 23.09.2008 року йому стало відомо лише після отримання документів з суду. Відповідачка ОСОБА_1 (ОСОБА_2) є його донькою, відповідача ОСОБА_5 він взагалі не знає. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до нього, так як згідно проведеної судово-почеркознавчої експертизи №622 від 27.07.2015 року встановлено, що підписи в договорі поруки №958/1 виконані не ним ОСОБА_3, а іншою особою, а тому ним не укладався договір поруки з позивачем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з кредитним договором за №958 від 23.09.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у ВАТ "Державний ощадний банк України" у сумі 13000,00 грн, зі сплатою 12,5% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.09.2011 року. (а.с.6-9).

Згідно наданих суду матеріалів справи з метою забезпечення виконання зобов"язань за основним договором 23.09.2008 року Банком було укладено договір поруки №958/1 до кредитного договору з ОСОБА_3 (а.с.12) та договір поруки №958 з ОСОБА_5. (а.с.10)

Відповідно до укладених договорів поруки № 958 та №958/1 від 23.09.2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" ОСОБА_3 та ОСОБА_5 поручителі поручилися перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором (а.с.10-13).

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Відповідно до ст.530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно п. 1.4 кредитного договору позичальник повинен проводити погашення основного боргу за кредитом у розмірі 361,12 грн та сплачувати відсотки в розмірі 12,5% річних щомісяця до 30 числа кожного звітного місяця, шляхом внесення готівки до моменту повного погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконувала.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 (ОСОБА_2) станом на 25.08.2015 року має заборгованість по кредиту перед банком у сумі 34944,91 грн, яка складається з: простроченого основного боргу по кредиту 11168,02 грн, прострочених процентів за користування кредитом 10891,31 грн, простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту 2436,40 грн, пені за прострочений основний борг по кредиту 4116,87 грн, пені за прострочені проценти за користування кредитом 4047,20 грн, суми інфляційних витрат від прострочених відсотків по кредиту 2285,11 грн. (а.с.16).

Ст.530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Ст.1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що вона не є належним відповідачем по справі в суді спростовані матеріалами справи, згідно наданих суду документів (а.с.52) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою. Крім цього суд вважає, що банком по справі надано обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором, сплата комісійної винагороди за супроводження кредиту передбачена договором, а умови договору позичальником не оскаржувались.

Тому суд вважає, що позов до ОСОБА_1 пред"явлено банком обґрунтовано.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак суд вважає, що позов в частині позовних вимог, предявлених до відповідача ОСОБА_3 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

По даній справі за клопотанням відповідача ОСОБА_3 була проведена судово-почеркознавча експертиза від 27.07.2015 року за №622 для з"ясування достовірності його підпису на договорі поруки №958/1 від 23.09.2008 року, укладеному між ним та ВАТ "Державний ощадний банк України".

Згідно висновку почеркознавчої експертизи №622 від 27.07.2015 року встановлено, що підписи в договорі поруки №958/1від 23 вересня 2008 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до ст. 546 ЦК України вбачається, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 547 ЦК України, передбачена обов'язкова письмова форма правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. В зазначеній статті також говориться, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Зі змісту п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вбачається, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Заявлення вимог про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Таким чином, з урахування висновку судової експертизи, пояснень ОСОБА_3 В,П., який зазначив, що договір не підписував, враховуючи вимоги діючого законодавства, щодо письмової форми договору поруки та обов'язкового підписання його сторонами, суд прийшов до висновку, що між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10015/0358 філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк договір поруки не укладався, у сторін по справі не виникло будь-яких прав та обов'язків стосовно один одного, отже відсутні правові підстави для стягнення з відповідача боргу в солідарному порядку з іншими відповідачами, а тому в позові до ОСОБА_3 належить відмовити.

Тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_5

При стягненні заявленої суми боргу суд вважає можливим застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до вимог якої за рішенням суду може бути зменшено розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_1) знаходиться в скрутному матеріальному становищі, так як сама виховує та забезпечує дитину, з 17.08.2015 року по 15.09.2015 року знаходилась на лікарняному з переламом ноги, дані обставини суд визнає істотними, та вважає за можливе зменшити розмір пені за прострочений основний борг по кредиту з 4116,87 грн до 2116,87 грн.

В іншій частині вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотків та пені правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України, та підлягають задоволенню, а тому з відповідачів у солідарному порядку слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором, процентів та пені за кредитним договором на суму 32944,91 грн, в межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті в рівних частках понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 349,44 грн.

Оскільки в задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено, то суд вважає, що з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 слід стягнути понесені ним по справі та документально підтверджені витрати за оплату експертизи в сумі 3326,40 грн. (а.с.116)

На підставі ст.ст.530, 533, 543, ч.4 ст.551, 554, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Державний ощадний Банк України в особі Одеського облуправління АТ "Ощадбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17, р/р 0001 в ФООУ АТ "Ощадбанк", МФО 328845) заборгованість за кредитним договором №958 від 23.09.2008 року станом на 25.08.2015 року в сумі 32944,91 грн, яка складається з: простроченого основного боргу по кредиту 11168,02 грн, прострочених процентів за користування кредитом 10891,31 грн, простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту 2436,40 грн, пені за прострочений основний борг по кредиту 2116,87 грн, пені за прострочені проценти за користування кредитом 4047,20 грн, суми інфляційних витрат від прострочених відсотків по кредиту 2285,11 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17, р/р 0001 в ФООУ АТ "Ощадбанк", МФО 328845) судовий збір у сумі 349,44 грн.

В задоволенні іншої частини позову, а також в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17, р/р 0001 в ФООУ АТ "Ощадбанк", МФО 328845( на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи в розмірі 3326,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж. В. Теренчук