пр. № 4-с/759/85/15
ун. № 759/1284/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді П»ятничук І.В.,

при секретарі Ковтун Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою та просив суд з урахуванням заяви про збільшення заявлених вимог : визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобов»язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві прийняти до виконання рішення та виконавчий лист Святошинського районного суду м.Києва від 10.12.2013 р. по справі 2/759/4751/13.

Свої вимоги скаржник обгрунтоввує тим, що на виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві знаходився на виконанні виконавчий лист № 2/759/4751/13, виданий 12.02.2014 р. Святошинським районним судом м. Києва про відшкодування шкоди. 22.01.2015 р. на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова датована 26.12.2014 року, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. про повернення виконавчого документа стягувачеві, в порядку п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Такі дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М, скаржник вважає незаконними та просить постанову скасувати. оскільки рішення суду не виконано, жодних дій державного виконавця вчинених з метою виконання рішення суду з матеріалів виконавчого провадження не вбачається, причини повернення не обґрунтовано, враховуючи наведене просив вимоги скарги задовольнити.

В судове засідання скаржник не з'явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому усд вважає можливим розгляд справи в його відсутності.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з урахування збільшення та уточнення її вимог та просив вимоги скарги задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в скарзі.

Суб'єкт оскарження - державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., та представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві в судові засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Як встановлено судом, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.12.2013 р. з КП «Київпастранс» стягнуто на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4332 грн. 43 коп., витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 560 грн., судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., а всього 5121 грн. 83 коп. Дане рішення суду набуло законної сили 11 лютого 2014 р.

З метою виконання рішення суду, 12.02.2014 р. судом видано виконавчий лист, з кінцевим терміном пред»явлення до виконання 15.02.2015 р.

28.02.2014 р. ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся з заявою про прийняття до виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2014 р. головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ м.Києва відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

26.12.2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

23.01.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві з скаргою на дії державного виконавця, однак відповіді на дану скаргу ОСОБА_1 отримано не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За положеннями ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до змісту постанови державного виконавця виконавчий лист ОСОБА_1 повернуто на підставі вимог постанови КМ України № 845 від 03 серпня 2011 р. «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» й боржниками згідно п.2 якого визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи, організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Разом з тим, у справі відсутні докази, які б давали правові підстави до застосування під час виконання поданого ОСОБА_1 виконавчого листа згаданої постанови КМ України № 845.

Жодних відомостей, які обґрунтовували застосування вказаної постанови в копіях матеріалів виконавчого провадження не міститься та особою, дії якої оскаржуються суду надано не було за час розгляду справи .

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В судовому засіданні не встановлено які саме заходи здійснив державний виконавець для з'ясування майнового стану боржника та розшуку його майна.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ підлягає повернення у разі наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, суд вважає, що права та свободи скаржника було порушено, а тому вбачаються підстави для задоволення скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32, 47 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 209-210, 218, 293, 294, 383 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зобов»язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві прийняти до виконання рішення та виконавчий лист Святошинського районного суду м.Києва від 10.12.2013 р. по справі 2/759/4751/13 р.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя