Справа № 372/1563/15 Головуючий у І інстанції Проць Т.В.
Провадження № 22-ц/780/4852/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 22 10.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Ніна» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуківці Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Ніна» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, треті особи Веремяницька сільська рада Обухівського району Київської області, Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року,

встановила:

ФГ «Ніна» звернулось до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначило, що 05.08.2005 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого остання передала в оренду позивачу належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,6026 га на 10 років. Даний договір зареєстрований в Верем'яцькій сільській раді 08.08.2005 року. З дати укладення договору він виконувався сторонами, будь-яких претензій з боку відповідача не було. В 2015 році позивачу стало відомо, що орендодавець у січні 2015 році уклав з ТОВ «Жуківці Агро» договір оренди тієї ж земельної ділянки, який зареєстровано реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції. Оскільки укладенням оспорюваного договору порушуються його права орендаря, просило визнати його недійсним.

ОСОБА_2 було подано до суду зустрічний позов до ФГ «Ніна», в якому відповідач просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки між нею та ФГ «Ніна» від 05.05.2005 року, посилаючись на те, що у оскаржуваному договорі відсутні його істотні умови, а саме порядок перегляду, відповідальність за несплату орендної плати, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови збереження стану об'єкта оренди. Крім того, наявний у неї примірник відрізняється від поданого позивачем суду в частині площі земельної ділянки, дати укладення, порядкового номеру. Порушений і порядок реєстрації вказаного договору. Вказані обставини порушують права орендодавця.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08.07.2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №4 від 23 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Жуківці Агро» щодо земельної ділянки площею 5,6026 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Ніна» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 05 серпня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Ніна» відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 02.08.2004 року належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, площею 5,6026 га, що розташована на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району, для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва.

05.05.2005 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та Фермерським господарством «Ніна» (орендар) укладено договір оренди землі НОМЕР_2, який зареєстрований у Верем'яцькій сільській раді у Державному реєстрі земель 08.08.2005 року за №56. Невід'ємними частинами вказаного договору є план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення земельної ділянки в натурі; акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Відповідно до п.2 даного договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,6026+0,54. Договір укладено на 10 років, а згідно п.9 визначено порядок та розмір орендної плати.

З часу укладення вказаного договору будь-яких претензій у жодної із сторін щодо виконання його умов не виникало.

23.01.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» укладено договір №4 оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 5,6026, що на підставі державного акту НОМЕР_3 від 02.08.2004 року належить ОСОБА_2 Вказаний договір зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.8 договір укладено на 5 років, а відповідно до п.10, розмір орендної плати у рік не може бути меншим за 3500 грн. Невідємними частинами договору є план (схема) земельної ділянки, яка надається в оренду, копія державного акта на право власності на землю; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду.

Згідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи, договір між ФГ «Ніна» та ОСОБА_2, укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, зміст договору не суперечить Цивільному Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, та не порушує права його сторін.

Крім того, з часу укладення вказаного договору будь-яких претензій у жодної із його сторін щодо виконання його умов не виникало.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про недійсність договору між ФГ «Ніна» та відповідачем за первісним позовом, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Згідно ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною (ч.3).

Враховуючи положення зазначених вище норм, та, дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки №4 від 23 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» порушує права позивача за первісним позовом, оскільки на час укладення вказаного договору є чинним договір оренди, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Ніна» щодо тієї ж земельної ділянки.

Вказаний договір не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним,а тому він є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, оскільки відповідач ОСОБА_2 не довела суду належними та допустимими доказами порушення договором оренди земельної ділянки, укладеним між нею та позивачем її прав, свобод чи інтересів та невиконання умов договору позивачем.

Щодо інших доводів апеляційної скарги відповідача, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.