Справа № 686/5000/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А., з участю секретаря судового засідання Гарячої Д.А., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю грошових коштів в сумі 77600 грн. та розподіл майна, -

в с т а н о в и в :

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому просить встановити факт проживання їх з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2005 року до червня 2014 року, визнати спільною сумісною власністю грошові кошти в сумі 77600 грн., сплачені відповідно до договору від 29.10.2007 року на дольову участь в будівництві 1-кімнатної квартири по АДРЕСА_3 у м. Хмельницький, а також автомобіль НОМЕР_1, провести розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю, і визнати за позивачем право власності на ? частину автомобіля НОМЕР_1, а також розподілити кошти в сумі 77600 грн., виділивши їй 38800 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що з серпня 2005 року вони з відповідачем почали проживати в квартирі, належній матері позивача ОСОБА_4, за адресою АДРЕСА_1 як чоловік та жінка, створили сім'ю, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 року в них народилась спільна донька ОСОБА_5 З 11.05.2006 року відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі. 29.10.2007 року відповідач уклав договір на дольову участь в будівництві 1-кімнатної квартири по АДРЕСА_3 в м. Хмельницький з Відділом КБ УМВС України в Хмельницькій області і сторонами відповідно до договору була сплачена загальна вартість квартири в сумі 77600 грн. Також відповідач 2.06.2008 року уклав кредитний договір з ПАТ «Приватбанк» на купівлю автомобіля НОМЕР_1. Позивач сама сплачувала кредит, а кошти на ведення спільного господарства йшли зі страхових виплат позивача, отриманих нею після смерті її першого чоловіка в Іраку. Шлюбу не оформляли офіційно, аби мати змогу користуватись пільгами, так як позивач - вдова, а її син має статус напівсироти.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, вказавши, що з 2005 року він прописався в квартирі АДРЕСА_2, так як потребував прописки для укладення договору на капітальне будівництво. Сторони погодили, що відповідач буде зареєстрований до кінця будівництва квартири __. Час від часу проживав в квартирі, будучи з позивачем друзями. Їздив до батьків позивача допомагати по господарству, віддячуючи в такий спосіб за прописку. З ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивач та він почали проживати як дуже хороші друзі і так жили до червня 2014 року, коли позивач сказала йому, що знайшла собі іншого чоловіка. Щодо визнання коштів, витрачених на участь в будівництві квартири, спільною власністю та їх поділу заперечує, оскільки ці кошти були внесені з грошей його батьків, а сама квартира оформлена ним на своє ім'я, однак для матері. Щодо поділу автомобіля заперечує, оскільки в його власності такого автомобіля уже немає, так як віддав його матері в рахунок погашення боргів перед нею. Вся побутова техніка була придбана в кредит, а всі кредити сплачували його батьки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона вважає відповідача своїм зятем, так як знає, що він жив з її донькою - позивачем у справі - однією сім'єю 9 років, вів з нею спільне господарство. Зокрема, сторони купували за спільні кошти одяг, взуття, продукти харчування, разом робили внески на квартиру. Спочатку вони спільно винаймали квартиру, а в 2005 - 2006 роках після придбання свідком власної квартири переїхали в АДРЕСА_1 у м. Хмельницький. Близько півроку в зазначений час вона жила разом з ними, після чого переїхала до своїх батьків. Свідок зареєструвала у власній квартирі відповідача як квартиронаймача, оскільки при поданні заяви про реєстрацію в неї не вимагалось зазначати відношення до власника і вона не надала цьому уваги. Відповідач та свідок не домовлялись про будь-яку відплату за реєстрацію, а по господарству сторони допомагали їй як сім'я. Витрачені сторонами на спільні потреби кошти належать свідку, так як є страховою виплатою, що оформлена на її ім'я.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що позивач є другом його сім'ї, вони знайомі понад десять років, часто спілкуються, і він знає, що перший чоловік позивача в 2004 році загинув в Іраку, після чого сторони стали жити разом по АДРЕСА_1 у м. Хмельницький, спільно відпочивали, ходили вгості, так тривало близько десяти років. Відносини між сторонами були, як між жінкою та чоловіком, а обидвоє дітей позивача (син від першого чоловіка та спільна з відповідачем донька) називали відповідача татом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є матір'ю відповідача і їй відомо, що позивач часто зчиняла з ним сварки, виставляла за двері. Сторони мали кожен власні кошти, лише здавали гроші на прожиття, жили разом, як співмешканці. Коли з'явилась можливість отримати квартиру, син попросив у свідка про допомогу і вони з чоловіком погодились надати кошти. Крім того, давали гроші на прожиття позивачу та її дітям, яких визнають за внуків. В квітні і травні 2014 року сторони ще були разом на похоронах, а орієнтовно з липня 2014 року відносини між ними остаточно припинилися. Сторони зрідка (раз на рік - два роки, починаючи з 2005 року) разом відвідували свідка, котра з 1980 року проживає у Віньківцях.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що з 11.05.2006 року постійне місце проживання відповідача, а з 13.07.2006 року - також позивача та її неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1. Власником квартири є матір позивача, всі мешканці квартири, згідно довідки ЖЕК № 2 від 14.04.2015 року, зареєстровані в якості піднаймачів, хоча належно оформлені договірні відносини щодо найму/піднайму між власником квартири та її мешканцями відсутні.

В період з липня 2009 року по травень 2014 року сторони проживали разом за вище вказаною адресою, при цьому не перебуваючи в шлюбі між собою та з іншими особами. ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народилась спільна донька ОСОБА_5, яку відповідач забрав з пологового будинку, брав участь в її вихованні. В зазначений період між сторонами склались відносини, притаманні подружжю, про що свідчить народження у них спільної дитини, а також те, що вони ставились один до одного, як до власних жінки та чоловіка відповідно, спільно витрачали кошти на продукти харчування та утримання дітей, обидвоє дітей позивача називали відповідача татом, сторони спільно відпочивали, гостювали в друзів, відвідували батьків одне одного та бували на похоронах.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_5, поясненнями усіх допитаних в судовому засіданні свідків, а також наданими позивачем та наявними у справі фотографіями. Надане позивачем свідоцтво про вінчання суд не бере до уваги в якості доказу, оскільки, згідно ч. 3 ст. 21 СК України, релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

В частині спільного проживання сторін як жінки та чоловіка без шлюбу до липня 2009 року викладені в позовній заяві обставини свого підтвердження не знайшли, оскільки належними доказами не підтверджені.

29.10.2007 року між відповідачем та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області було укладено договір, за яким дольовик ОСОБА_3 зобов'язався протягом будівництва житлового будинку, розміщеного в АДРЕСА_4 сплатити загальну вартість квартири, яка на момент укладення угоди орієнтовно складає 76320,00 грн. перший внесок в сумі 25000,00 грн. дольовик вносить до 1 грудня 2007 року, подальші розрахунки проводить щоквартально впродовж будівництва житлового будинку.

21.12.2012 троку між тими ж сторонами було укладено додаток № 1 до вище вказаного договору, яким п. 1.1. договору викладено в новій редакції і визначено, що предметом договору є взаємовідносини між виконавцем та дольовиком по фінансуванню будівництва однокімнатної квартири загальною площею 48,5 кв.м на 7-му поверсі за АДРЕСА_5 в м. Хмельницькому. Пункт 2.1 викладено в новій редакції, за котрою відповідач як дольовик зобов'язався протягом будівництва житлового будинку, розміщеного в АДРЕСА_3 сплатити загальну вартість квартири, що орієнтовно складає 77600 грн.

На виконання договору Відділу КБ УМВС України в Хмельницькій області сплачено 75873,00 грн., в тому числі в період з липня 2009 року по травень 2014 року включно - 33873,00 грн., що підтверджується наданими позивачем квитанціями на ім'я відповідача, копії котрих наявні у справі.

Належних доказів сплати зазначених внесків саме спільними коштами сторін позивачем не надано, тоді як всі квитанції видані на ім'я відповідача.

Визнати внесені кошти об'єктом спільної сумісної власності сторін неможливо також тому, що коштів як таких у сфері володіння жодної зі сторін на даний час немає, вони внесені Відділу КБ УМВС України в Хмельницькій області і стали з моменту внесення власністю зазначеної юридичної особи.

Крім того, 2.06.2008 року між відповідачем і ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитно-заставний договір № HMIBA800000043 на cуму 717,54 доларів США з метою придбання автомобіля «Ауді А6». Кредит було сплачено повністю.

Всі квитанції по сплаті кредиту видані на ім'я відповідача; належних доказів сплати зазначених внесків саме спільними коштами сторін позивачем не надано; що автомобіль придбано на спільні потреби сім - не доведено.

Крім того, на даний час спірний автомобіль вибув з власності відповідача, його власником за договором з 16.10.2014 року є мама позивача ОСОБА_7

Майно, котрого у власності сторін на час поділу немає, такому поділу підлягати не може.

Таким чином, оскільки не підлягають задоволенню вимоги 2 і 3, тому сама по собі не може бути задоволена і вимога 1, оскільки, як випливає з системного аналізу ст. 256 ЦПК України, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку за умови, що від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Таким чином, в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215, 256 ЦПК України, ст. ст. 61, 71, 74 СК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю грошових коштів в сумі 77600 грн. та розподіл майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: