АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6217/15 Головуючий 1 інст. - Міндарьова М.Ю.
Справа 646/2808/15ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення неповерненого банківського вкладу,-

встановила:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.05.2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір №SAMDN2764 на оформлення вкладу «Стандарт», 12 місяців, з автоматичною пролонгацією. Сума вкладу становила 10000 дол. США, з відсотковою ставкою 9,75 процентів річних.

Згідно до умов вкладу позивач отримав картку відповідача з рахунком зарахування відсотків, з можливістю зняття відсотків щомісячно.

Після спливу строку дії договору, а саме 08 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявами про повернення коштів з процентами згідно умов договору, але відповідач грошові кошти за вказаним договором не повернув.

Просив стягнути з відповідача суму внеску за договором у розмірі 10 000 дол. США, проценти за фактичну кількість днів користування внеском в розмірі 339 дол. США, три проценти річних за прострочення грошового зобов"язання в сумі 104 дол. США.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 суму неповернутого банківського вкладу у розмірі 10000 дол. США., проценти за користування в сумі 339 дол.США. та 3 проценти річних у розмірі 2263,94 грн., в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушенням судом норм матеріального права та процесуального права. Вважає, що не повинен повертати депозит, так як кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу окупована. В обґрунтування скарги зазначає, що позивач не надав суду доказів своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується лише в частині задоволення позову. З огляду на це, рішення в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не переглядається.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дія договору закінчується з виплатою всієї суми вкладу разом з % відповідно до умов договору. За кожен день прострочення за період з 08.05.2014 року по 12.09.2014 року підлягає стягненню 3% річних в сумі 2263,94 грн. (104 дол.США).

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком.

Судовим розглядом встановлено, що 08.05.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір №SAMDN2764 на оформлення вкладу «Стандарт», 12 місяців, з автоматичною пролонгацією. Сума вкладу становила 10000 дол. США, з відсотковою ставкою 9,75 процентів річних в місяць строком на 365 днів до 08.05.2014 року.

Уклавши зазначений договір та передбачивши у ньому строковість, виплату процентів сторони вільно висловили своє волевиявлення та взяли на себе певні зобов'язання.

Сума вкладу позивачу не повернута. Цей факт підтверджується листом відповідача від 30.07.2014 року (а.с.29) в якому він визнавав укладення договору і пропонував позивачу реструктуризацію вкладу.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази про укладення між сторонами банківського вкладу, не заслуговують на увагу, оскільки позивач надав суду оригінал договору і заяви на оформлення вкладу, листи відповідача в яких він визнавав позивача вкладником і пропонував його пролонгувати вклад, що судова колегія вважає належним доказом внесення коштів за договором, які відповідач не спростував.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повинен повертати депозит, так як кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу окупована є безпідставними, оскільки договір вкладу був укладений в травні 2013 року, тобто до окупації АРК Крим (в лютому 2014 року) і він був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої у м. Дніпропетровську, тобто на час внесення грошових коштів вони були отримані саме відповідачем.

Суд першої інстанції правильно послався на ст. 526,530, 1058,1060 ЦК України і дійшов висновку про обов»язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника і стягнув з відповідача суму вкладу і проценти за користування за кожен день прострочення за період з 08 травня 2014 року по 12 вересня 2014 року.

Висновки суду першої інстанції в частині стягнення суми вкладу та процентів за користування грошима відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Але , при цьому, судова колегія вважає, що суд помилково стягнув з відповідача 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6 договору депозиту передбачено його автоматичну пролонгацію неодноразово на річний строк. Тому , відповідальність за порушення грошового зобов»язання за період з 08 травня 2014 року по 12 вересня 2014 року передбачена ст.625 ЦК України в даному випадку не може бути застосо вана.

Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову в цій частині

Керуючись ст. 526,530, 626,629,631, 1058,1060 , 1061 ЦК України , ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12 червня 2015 року - змінити. Скасувати в частині стягнення 3% річних в сумі 2263,94 грн.

В задоволенні позову про стягнення 3% річних -відмовити.

В частині стягнення суми вкладу 10 000 доларів США і % за користування 339 доларів США - рішення залишити без змін.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову - в апеляційному порядку не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді