Номер провадження: 22-ц/785/7196/15
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення,-

встановила:

Представник КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, який неодноразово уточнював, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 7 714,03 гривень та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення у розмірі 240,88 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а. с. 2, 46, 58).

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач являється користувачем послуг, які надає КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» по наданню централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж в квартирі АДРЕСА_1. Оскільки відповідач не оплачує послуги в повному обсязі, станом на 01.06.2014 року за нею утворилася загальна заборгованість у розмірі 7 954,91 гривень.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року позов КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» - задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 7 714,03 гривень, за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення у розмірі 240,88 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а. с. 81-83).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 86-91).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з боку відповідача було допущено порушення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення і вказане порушення було доказано в суді.

Такий висновок відповідає нормам закону та зібраним доказам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до рішень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1555 від 25.11.2004 року, № 1695 від 15.12.2008 року, № 1 від 06.01.2011 року, № 461 від 07.06.2013 року встановлений тариф на теплову енергію, що надається КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (а. с. 7-10).

У відповідності до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачка не виконувала своїх зобов'язань в повній мірі, не сплачувала за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.04.2015 року складає 7 714,03 гривень - заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та 240,88 гривень - заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових мереж (а. с. 59-60).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 21 зазначеного Закону визначено обов'язок виконавця послуг підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 8 вищезазначених Правил.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, який споживач зобов'язаний укласти. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відмова або зволікання з укладенням вищезазначеного договору та несплата за надані послуги є порушенням законодавства.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж ОСОБА_2 з КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» не укладався.

Відповідно до п. п. 24, 25 Правил, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мережі заборонено.

Оскільки взаємовідносини виконавця послуг та споживачів послуг з централізованого теплопостачання регулюються законом і договором, відключення споживача від мереж централізованого водопостачання без оформлення відповідних документів ще не є відмовою від одержання названих послуг.

Таким чином, саме по собі відключення споживачів від мереж централізованого опалення не є відмовою від надання послуг.

В червні 2009 року відповідачем було проведено відключення належної їй квартири від мережі централізованого опалення, що вбачається із листа № Я-240 від 08.07.2009 року, підписаного головним інженером КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», згідно якого у зв'язку із самовільним відключенням нагрівальних приладів системи централізованого теплопостачання ОСОБА_2 буде піддано відповідальності згідно чинного законодавства (а. с. 33). Будь-які документи, підтверджуючі правомірність такого відключення в матеріалах справи відсутні.

Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку, представника виконавця послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання та власника квартири.

Тобто, договірні відносини між сторонами, які випливають із договору про користування тепловою енергією, у період з липня 2009 року по квітень 2015 року фактично існували, оскільки КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» такі послуги в належну ОСОБА_2 квартиру надавало, а самовільне відключення споживача від мережі центрального опалення не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, а відтак заборгованість по оплаті за послуги централізованого опалення та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Довід ОСОБА_2 про те, що відсутні правові підстави для обчислення заборгованості за період з липня 2009 року по липень 2014 року, оскільки позивачем порушено строк позовної давності, є необґрунтованим.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом першої інстанції 07.03.2012 року за заявою КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 2 490,85 гривень, за обслуговування внутрішньобудинкових мереж в сумі 40,56 гривень, судових витрат на інформаційне забезпечення судового процесу в сумі 30 гривень та судового збору в сумі 25,50 гривень. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 09.07.2012 року зазначений судовий наказ було скасовано (а. с. 5).

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист права позивача на стягнення заборгованості може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи N 6-214цс14.

Інших доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.