Ухвала

іменем україни

04 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж», третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсними наказу про приватизацію, свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на частину квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він із 1987 року разом із матір'ю ОСОБА_6, вітчимом ОСОБА_5 та братом ОСОБА_2 був зареєстрований і мешкав у квартирі АДРЕСА_1. У 2011 році його мати померла і стосунки із вітчимом погіршилися. Останній подав позов до суду про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Під час розгляду судом указаної справи ОСОБА_4 дізнався, що спірна квартира була приватизована у 1997 році лише на вітчима та матір. Враховуючи викладене, позивач, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», поряд із вітчимом і матір'ю мав право на приватизацію відповідної частини спірного житла, а приватизація цієї квартири лише на двох осіб порушує його права та вимоги закону.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним наказ Немішаєвського радгоспу-технікуму від 12 березня 1997 року щодо безоплатної передачі у власність квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 19 березня 1997 року, видане Немішаєвським радгоспом-технікумом на ім'я ОСОБА_5 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд вірно виходив із того, що право на передачу квартир (будинків) у приватну власність мають всі члени сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло. Станом на час приватизації місцем реєстрації позивача була спірна квартира, він у встановленому законом порядку не був визнаний таким, що втратив право на користування цим житлом чи виселений з нього.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукВ.А. НагорнякТ.О. Писана