Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07.06.1991 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб. За період перебування в шлюбі ними було придбане майно, яке є їх спільною власністю, а саме: квартира АДРЕСА_1; автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, д.н.НОМЕР_2; автомобіль Great Wall, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1; незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4. З метою поділити вказане майно звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник просили задовольнити їх позовну заяву, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просили визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири та стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 474 708,05 грн. за належну їй ? частину вартості будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою. Стосовно зустрічного позову зазначили, що відсутні належні та допустимі докази того, що в придбання спірної квартири відповідачем ОСОБА_2 було внесено особисті грошові кошти; що гараж є об'єктом, який може ділитися (відсутній правовстановлюючий документ). Щодо земельної ділянки зазначили, що вона належить на праві власності ОСОБА_2 і має йому залишитися разом з незавершеним будівництвом житловим будинком. Витрати на поліпшення квартири по Русанівській набережній нічим не доведені.

Відповідач ОСОБА_2, який є і позивачем за зустрічним позовом, та його представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в їх задоволенні та просили задовольнити їх зустрічний позов, який обгрунтували наступним. Спільним майном зазначили квартиру, вартість поліпшень квартири, вартість будівельних матеріалів, що були використані на будівництво житлового будинку, гаражу, та земельна ділянка. Стосовно спірної квартири зазначили, що вона була придбана за частину грошових коштів - 3 700 доларів США, що становить від загальної вартості (5 200 доларів США) 71%. Ці кошти були отримані ним від його матері від продажу квартири АДРЕСА_2, яка належала йому та його матері на праві приватної власності (була приватизована), що підтверджено довідкою БТІ та показами його матері в суді. Враховуючи це, спільним майном подружжя є 1/3 частина спірної квартири, яка і підлягає поділу. Тому просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/6 частин квартири, а за ОСОБА_1 - на 1/6 частину. Щодо компенсації на користь ОСОБА_2 вартості матеріалів, робіт у розмірі 474 708,05 грн., які були використані в результаті будівництва спірного житлового будинку, обгрунтували тим, що земельну ділянку просять виділити ОСОБА_1, тому і їй незавершений будівництвом житловий будинок, а йому - компенсація. Крім того, просили врахувати, що ОСОБА_2 не має можливості сплатити компенсацію. Щодо компенсації ? вартості поліпшень в квартирі АДРЕСА_3 пояснили, що в цій квартирі подружжя проживало 22 роки, за цей час був проведений капітальний ремонт в квартирі, були придбані меблі, техніка. Гараж був побудований ними в період шлюбу, він не узаконений, документів на нього не має, але на його будівництво були витрачені грошові кошти.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, ОСОБА_2 та його представника, покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставні, недоведені та не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 07.06.1991 року. На даний час між сторонами виник спір щодо поділу майна, набутого в період шлюбу.

Відповідно до ст.ст.60, 61, 69, 70 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

По даній справі встановлено, що 04.07.1995 року Київською універсальною біржею було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 за ціною 130 000 000 карбованців. Вказана квартира була придбана в період перебування сторін в шлюбі і відповідно до вимог законодавства є об'єктом права спільної сумісної власності та кожному з них належить по ? частині даної квартири.

Посилання ОСОБА_2 на те, що в придбання спірної квартири ним було вкладено особисті грошові кошти, отримані від продажу іншої квартири - АДРЕСА_2, яка належала йому та його матері на праві приватної власності (приватизація), в результаті чого 71% спірної квартири є його особистим майном, а решта 29% є спільним майном, що підлягає розподілу - суд не може прийняти до уваги, виходячи з того, що на підтвердження даного обгрунтування суду не було надано жодного належного доказу. Єдиним документом, наявним у справі щодо даного питання, є довідка про майно, видана 02.06.2015 року БТІ міста Києва, з якої слідує, що за ОСОБА_2 була зареєстрована на праві власності ? частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.11.1994 року, і що ця частка квартири з 08.06.1995 року зареєстрована не за ОСОБА_2 З вказаної інформації неможливо встановити яким чином (продаж, дарування, обмін), кому, коли (дата реєстрації в БТІ - не є датою оформлення відчуження), за яку суму (у разі продажу) було передано право власності на ? частину вказаної квартири, що належала ОСОБА_2 Покази свідка ОСОБА_4 - матері ОСОБА_2, та останнього в якості свідка, з приводу походження суми грошових коштів, які пішли на придбання спірної квартири, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки це є покази самої сторони по справі та його матері, які є зацікавлені в спорі. Крім цього, належним та допустимим доказом відчуження майна, його вартості, можуть бути лише офіційні документи.

Суд не приймає до уваги і покази свідка ОСОБА_3 - подруги ОСОБА_1, та останньої в якості свідка, з приводу походження суми грошових коштів, які пішли на придбання спірної квартири, з викладених вище підстав.

Таким чином, спірна квартира є спільним майном подружжя і кожен з них має право власності на ? частину спірної квартири.

Стосовно позовної вимоги, заявленої обома сторонами, про компенсацію вартості ? частини будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4, суд приходить до наступного.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 22.12.2006 року, на підставі рішення Нічогівської сільської ради від 14.04.2006 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25га, яка розташована в АДРЕСА_4, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено, що на даній земельній ділянці сторонами зведено незавершений будівництвом житловий будинок з прибудовою та надвірною спорудою, на який складено технічний паспорт, що міститься в матеріалах справи.

В судовому засіданні, у зв'язку з неможливості проведення судової будівельно-технічної експертизи із-за відсутності документів, сторони погодили вартість будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, з якої ? частина становить - 474 708 грн. 05 коп. Кожна сторона по справі просить стягнути компенсацію в указаній сумі на свою користь. Встановленим та неоспореним є той факт, що будівництво спірного будинку відбувалося в період перебування сторін в шлюбі.

Таким чином, в суді встановлено, що ОСОБА_2 є власником вказаної земельної ділянки, отримав її у приватну власність шляхом приватизації, і відповідно до ст.57 ч.1 п.5 СК України, вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_2, і не підлягає розподілу як спільне майно подружжя.

Незавершений будівництвом житловий будинок з прибудовою та надвірною спорудою, який розташований на спірній земельній ділянці, яка є особистою приватною власністю ОСОБА_2, має залишитися в користуванні, а після завершення будівництва, введення його в експлуатацію - саме ОСОБА_2, оскільки тільки власник має право використовувати належну йому земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ст.373 ЦК України). Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ст.375 ЦК України).

Оскільки, спірна земельна ділянка не є об'єктом спільного майна подружжя, вона є особистою власністю ОСОБА_2, як і розташований на ній незавершений будівництвом житловий будинок з прибудовою та надвірною спорудою, компенсацію вартості ? частини будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені цього будинку, що становить - 474 708 грн. 05 коп., має виплатити ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, згідно ст.364 ЦК України.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_2 про виділ ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя спірної земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, а на його користь стягнення компенсації, є безпідставна, не відповідає вказаним вище вимогам законодавства.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 компенсації ? частини вартості невіддільних поліпшень квартири АДРЕСА_3 в розмірі 64 000 грн., суд приходить до того, що дана вимога є безпідставна, не було надано жодного доказу на її підтвердження.

Безпідставною та недоведеною є і вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 компенсації ? частини вартості будівельних матеріалів та обладнання в розмірі 32 000 грн., що буди використані в процесі будівництва гаражу (самовільно збудований), що знаходиться в дворі будинку АДРЕСА_5

Аналізуючи встановлені факти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не доведені, не грунтуються на вимогах законодавства та не підлягають задоволенню. Позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.57, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 373, 375 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 474 708 грн. 05 коп. в якості грошової компенсації вартості належної їй ? частини будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при зведені незавершеного будівництвом житлового будинку з прибудовою та надвірною спорудою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 3 654 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: