У Х В А Л А

15 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Григоренка М.П., Демянчук С.В.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокуратури Рівненської області, ОСОБА_1, Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, прокуратура Рівненської області, Головне управління ДФС у Рівненській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року стягнуто з Державного казначейства України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 13 840,62 грн. втраченого заробітку, 47380,20 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Рівненській області повернути ОСОБА_1 в натурі належні йому грошові кошти, які обліковуються на рахунку ДПС в Рівненській області №0048, що відкритий у ГУ ДКСУ у Рівненській області в сумі 109350,00 грн.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Рівненській області повернути ОСОБА_1 в натурі належні йому грошові кошти, які обліковуються на таких рахунках ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» філія в м.Рівне: №3501/978 в сумі 1100,00 євро; №3501/840 в сумі 11530,00 доларів США; 1080/978 в сумі 0,29 євро; №1080/840 в сумі 2,99 доларів США.

Зобов'язано повідомити письмово НРГПЄ «Нове Життя» та ОСОБА_1 про виправдувальний вирок.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовлено.

Вважаючи дану ухвалу незаконною через порушення судом норм матеріального та процесуального права, прокуратура Рівненської області, ОСОБА_1, Головне управління ДФС у Рівненській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області подали на неї апеляційні скарги.

На обґрунтування своєї скарги прокуратура Рівненської області вказує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення розміру матеріальної та моральної шкоди за наслідком постановлення виправдувального вироку. Однак, суд першої інстанції постановив ухвалу про стягнення з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку завданої моральної та матеріальної шкоди, а не встановив розмір такої шкоди, як того вимагають вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

З покликанням на ст.12 Закону, зазначає, що питання про відшкодування моральної шкоди вирішується судом в позовному провадженні на загальних підставах, визначених законодавством. Вважає, вимоги ОСОБА_1 про встановлення розміру моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Крім того, вказує на те, що суд ухвалив повідомити ОСОБА_1 та НРГПЄ «Нове життя» про виправдувальний вирок. Дане рішення, вважає, суперечить ст. 11 Закону, якою передбачено, що слідчий, прокурор або суд зобов'язані на прохання особи письмово повідомити у місячний строк про своє рішення трудовий колектив, в якому працює особа, або за місцем її проживання. Тобто відповідний орган повідомляє про виправдувальний вирок, а не приймає рішення у формі ухвали.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції невірно визначив належне йому відшкодування, а саме заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; моральну шкоду.

Крім того, при визначенні шкоди судом було порушено вимоги ч.1 ст.1176 ЦК України та в порушення ст.1166 ЦК України суд переклав на заявника обов'язок доказування.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу змінити, визначити розмір відшкодування шкоди та моральної шкоди та орган, який повинен сплатити ці витрати, а саме: матеріальної шкоди у розмірі 11 187 545,81 грн.; 109 350 грн. вилучених коштів, 81 998,25 грн. інфляцій, 83 102, 41 грн. ставка НБУ 11000,91 3%, відсотки за депозитом у розмірі 25% річних за 1167 днів 87872,7 грн., 879,25 євро відсотків за депозитом США 9216,1 долар США; моральної шкоди 215 384,52 грн.; судові витрати у розмірі 14 000 грн.; суми, сплачені у зв'язку з наданням юридичної допомоги у розмірі 1 401 943,48 грн.; упущеної вигоди у розмірі 5 528 560,49 грн. за 1167 днів 17676246,83 грн. А всього 30 367 608,82 грн.; 1 979,25 євро, 20 746,1 доларів США та моральної шкоди 215 384,52 грн.

У зв'язку з тим, що відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, поширені в засобах масової інформації, прес-секретарем податкової міліції та прокуратури по телебаченню та в пресі просить зобов'язати, прес-секретаря податкової міліції протягом одного місяця зробити повідомлення про рішення, що реабілітує його в тих самих засобах масової інформації, телебаченні, інтернеті до чинного законодавства України в тому ж самому обсязі, тобто печатному розмірі на тій же сторінці печатного видання з такою ж кількістю печатних знаків та по телебаченню по часу, що були зроблені відповідні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління ДФС України в Рівненській області вказує, що суд першої інстанції при визначенні середньомісячного заробітку взяв за основу податкову декларацію про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за 2011 рік та розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за 2011 рік. Однак судом не враховано, що під час провадження досудового розслідування до ОСОБА_1 ухвалою Зарічненського районного суду від 11.12.2014 року був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов'язання. Проте, ні органом слідства чи прокуратури не приймалося рішення про відсторонення або заборону здійснювати діяльність. Таким чином, ОСОБА_1 під час провадження досудового розслідування та розгляду справи в суді не був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати прибуток.

Крім того, судом проігноровано обов'язок заявника, який пред'являє вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди), довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Зазначає, що судом першої інстанції в ухвалі не наведено конкретних фактів незаконних дій або бездіяльності працівників органу досудового розслідування, якими саме діями було завдано шкоди, чим не доведено факт їх неправомірності, а відтак вважає, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування та прокуратури є безпідставними та необґрунтованими.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області в своїй апеляційній скарзі вказує про те, що суд першої інстанції вирішив стягнути з Державного казначейства України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, якого по даній справі не було серед заінтересованих осіб певну суму коштів.

Зазначає, що така юридична особа публічного права - Державне казначейство України, у вертикалі структури органів Державної казначейської служби України є відсутньою.

Не погоджується і з стягненням на користь заявника моральної шкоди, покликаючись на п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами і доповненнями). Вважає, що у поданій заяві від 26.06.2015р. відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що заявник зазнав душевних страждань і що порушилися його нормальні життєві зв'язки.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої у зв"язку із незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи.

Заінтересовані особи по справі вимог ОСОБА_1 не визнають і вважають, що він не має права на відшкодування такої шкоди, тобто існує спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

За наведених обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 235 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 залишенню без розгляду з роз"ясненням останньому його права на звернення до суду для вирішення його вимог в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 307, 312 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокуратури Рівненської області, ОСОБА_1, Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області задовольнити частково.

Ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року скасувати, заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: М.П. Григоренко

С.В. Демянчук