У Х В А Л А 30 березня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Мазур Л.М., суддів: Коротуна В.М.,Леванчука А.О., Червинської М.Є.,Штелик С.П.,розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним, в с т а н о в и л а: У серпні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно. ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2014 року, позов ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_7 право власності на ј частини квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження у даній справі, за її касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2014 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України. У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм закону, а саме ч. 1 ст. 1241 ЦК України, ч. 3 ст. 75 СК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що потягло, на її думку, ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах. Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом. На підтвердження доводів неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, заявником додано до заяви копії ухвали Верховного Суду України від 30 травня 2007 року, рішення та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року та 7 листопада 2012 року, постановлені за результатом розгляду справ у подібних правовідносинах. Ухвала Верховного Суду України від 30 травня 2007 року, якою скасовані рішення попередніх судових інстанцій, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції, на яку заявник посилається як на підставу, встановлену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, не містить правових висновків, а тому не може бути врахована як підстава для перегляду у зв'язку з неоднаковим застосуванням норм матеріального права. Також зі змісту заяви та долучених до неї копій рішення та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року та 7 листопада 2012 року не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки із доданих до заяви судових рішень не вбачається однакових фактичних обставин та подібних правовідносин у порівнянні з судовим рішенням (ухвалою), яке оскаржується, а тому у допуску справи до провадження слід відмовити. Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: У допуску справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий Л.М. Мазур

Судді: В.М. Коротун

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська

С.П. Штелик