УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Тандем-Авто», про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору поруки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 19 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є позивач, та товариством з обмеженою відповідальністю «Тандем-Авто» (далі - ТОВ «Тандем-Авто») було укладено Генеральну кредитну угоду, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії, в порядку та на умовах, визначених в угоді та кредитних договорах, укладених в її рамках, межах угоди, а позичальник зобов'язався використати отримані кредитні кошти і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплатити нараховані відсотки, комісійну винагороду. 24 червня 2008 року між ними укладено кредитний договір «Корпоративний інвестиційний кредит Невідновлювальна кредитна лінія», за умовами якого позичальнику надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 530 922,17 доларів США під 12,25 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 12 грудня 2014 року. Додатковою угодою від 30 червня 2010 року було змінено ліміт невідновлювальної кредитної лінії до 2 511 000 доларів США. 08 квітня 2011 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду, якою встановлено, що плата за користування кредитом розраховується на основі процентної ставки в розмірі: з 24 червня 2008 року по 11 грудня 2008 року - 12,25 % річних; з 12 грудня 2008 року по 09 серпня 2010 року - 13,75 % річних; з 20 серпня 2010 року по 07 квітня 2011 року - 13 % річних; з 08 квітня 2011 року - 11 % річних. Сторони дійшли згоди, що процентна ставка встановлюється на рівні 13 % річних при простроченні позичальником виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором більше ніж на 30 календарних днів. На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 12 грудня 2008 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, у тому числі, що виникнуть у майбутньому. У зв'язку з порушенням вимог кредитного договору ТОВ «Тандем-Авто», банком було направлено ОСОБА_5 лист-претензію від 06 лютого 2013 року, який нею залишений без відповіді.

Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 заборгованість, яка станом на 26 серпня 2014 року становить 766 181,58 доларів США, що складається з залишку заборгованості за кредитом - 642 514,04 доларів США та заборгованості за відсотками - 123 667,54 доларів США.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Судові рішення в частині вирішення зустрічного позову не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку в цій частині не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що заборгованість за кредитним договором достроково стягнута рішенням Господарського суду м. Києва від 09 грудня 2013 року, а тому строк дії договору закінчився, між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, у зв'язку з чим нарахування заборгованості та відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судами надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 19 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Тандем-Авто» було укладено Генеральну кредитну угоду, за умовами якої позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії, в порядку та на умовах, визначених в угоді та кредитних договорах, укладених в її рамках, межах угоди, а позичальник зобов'язався використати отримані кредитні кошти і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплатити нараховані відсотки, комісійну винагороду.

У рамках Генеральної кредитної угоди 24 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Тандем-Авто» укладено кредитний договір «Корпоративний інвестиційний кредит Невідновлювальна кредитна лінія», за умовами якого позичальнику надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 530 922,17 доларів США під 12,25 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 12 грудня 2014 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 12 грудня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, у тому числі, що виникнуть у майбутньому.

У порушення умов кредитного договору та додаткових угод до нього ТОВ «Тандем-Авто» своїх зобов'язань належним чином не виконувало, у зв'язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею, яка станом на 30 липня 2013 року складає 2 530 922,17 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 15 536 962 грн 87 коп.

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків, поручителю ОСОБА_5 було направлено лист-претензію від 06 лютого 2013 року, яка залишена нею без відповіді.

За змістом ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями -599 601 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, -604 609 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, зокрема ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 09 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТОВ «Тандем-Авто» та поручителів фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод» заборгованість станом на 03 грудня 2013 року у сумі 13 041 437 грн 06 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31 березня 2014 року рішення Господарського суду м. Києва від 09 грудня 2013 року скасовано частково, припинено провадження в частині вимог публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до приватного акціонерного товариства «5-й Київський авторемонтний завод» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_750/ed_2015_02_12/pravo1/T179800.html?pravo=1>, в іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень виконавчої служби України Медведєва О.В. від 27 серпня 2014 року виконавче провадження про виконання рішення Господарського суду м. Києва від 09 грудня 2013 року закінчено у зв'язку з його повним виконанням, а саме: сплатою боржником всієї суми боргу згідно платіжного доручення від 19 серпня 2014 року.

Таким чином, зобов'язання між сторонами припинилось виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх безпідставність, оскільки рішенням господарського суду уже надана правова оцінка порушенню відповідачами кредитного зобов'язання та вирішено питання про стягнення усієї заборгованості за кредитним договором. Крім того, судами вірно враховано, що рішенням Господарського суду м. Києва від 16 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, у справі № 910/16082 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Тандем-Авто» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про солідарне стягнення 7879199 грн. 67 коп. курсової різниці, в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено. Неналежно проведене виконання зобов'язання тягне за собою покладення на боржника нових обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак з даними вимогами позивач не звертався.

Із матеріалів справи встановлено, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають вимогам ст. 212 ЦПК України та ухвалені згідно з законом, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

При вирішенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судами правильно визначений характер правовідносин між сторонами та застосовано норми матеріального права, що їх регулюють, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська