Справа № 171/1322/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 вересня 2015 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачказвернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок розташований в АДРЕСА_1. На день смерті батька разом з ним в житловому будинку проживала та була зареєстрована її мати - ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_5 все належне йому майно отримала ОСОБА_4 у своє розпорядження. Ні вона ні її син ОСОБА_2,-відповідач по справі, не займались веденням домашнього господарства, всі особисті речі батька у спадок перейшли до ОСОБА_4. Зазначений вище будинок право власності на який увійшло до спадкової маси після смерті ОСОБА_5, був отриманий тим за договором купівлі продажу житлового будинку посвідченого 10 липня 1988 року, секретарем виконавчого комітету Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, Шевченко О.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 52, але право власності на вказаний будинок не було зареєстровано відповідним органом БТІ.

Нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю відповідної реєстрації. В позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право.

ОСОБА_1, надала суду заяву відповідно до якої просила задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі та визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Справу просила слухати за її відсутності.

Представник відповідача,- Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, надав суду заяву відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив слухати справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, надав суду заяву відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, спадкову справу, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню.

Відповідно до норм Цивільного кодексу УССР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 передбачено, що «Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом...».

Відповідно до ст. 529 ЦК УССР 1963 року «При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті…»

Відповідно до ст. 533 ЦК УССР 1963 року «»Предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з

спадкодавцем до його смерті не менше одного року.»

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час придбання моїм батьком домоволодіння, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 ЦК Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі.

Пунктом 4 Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31.01.1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Заповіту батько позивачів ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не залишив(а.с12 та матеріали спадкової справи).

Згідно спадкової справи ОСОБА_5, інших осіб, які прийняли спадщину чи претендують на неї немає(матеріали спадкової справи).

Підтвердженням факту родинних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є Свідоцтво про одруження НОМЕР_1 видане 24 листопада 1957 року, де російською мовою зазначено, що «ОСОБА_5 одружився на ОСОБА_4, та «ОСОБА_4» було присвоєно прізвище російською «ОСОБА_4». Крім того прізвище позивачки в Свідоцтві про народження зазначено російською «ОСОБА_4», а мої батьки «ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Факт родинних стосунків підтверджується фактом спільного проживання померлих(а.с.21).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На момент придбання нерухомості ОСОБА_5 обов'язку реєструвати таке право відповідним державним органом не було.

Тому договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений 10 липня 1988 року, секретарем виконавчого комітету Мар»янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі за № 52, є доказом набуття померлим на вказаний будинок, але той не зареєстровий відповідним органом БТІ.

Враховуючи, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати свої майнові права, вона правомірно звернулася до суду і її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок зазначений на плані технічного паспорту літерою А який має наступні характеристики: загальна площа житлового будинку - 103,7 кв. м; житлова площа 34,2 кв. м. з відповідними господарчими будівлями та спорудами (літ. Б - сарай, В - сарай, Г- підвал, Д - вбиральня, Е - Гараж, № 1-2 Паркан, ворота, № 3 - водопровід, № 4 - басейн, І - замощення.) розташований в АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 червня 1988 року, посвідченого секретарем Мар'янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:Л. М. Диба