Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Мостовій М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла йому зазначену квартиру. У встановленому порядку, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що як спадкоємець за заповітом, прийнявши спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 зі смертю ОСОБА_3, до нього перейшло право на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. І це майно належить йому з часу відкриття спадщини. Але, через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, яка міститься в постанові від 27 лютого 2015 року, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Свою відмову нотаріус вмотивував відсутністю інформації у Спадковому реєстрі щодо наявності заповіту. Заповіт, ним був наданий нотаріусу в оригінальному примірнику. Цей документ містить усі передбачені законом реквізити та посвідчений належним чином. Документ не містить виправлень, дописок і тому подібного. На його погляд, це свідчить про відсутність будь-яких підстав, в тому числі і юридичних, сумніватися у справжності заповіту. Просив визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 20 лютого 1992 року, ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, до складу спадщини, що відкрилася зі смертю ОСОБА_3 увійшла квартира АДРЕСА_1.

З наявних у справі доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно є спадкоємцем спадкодавця ОСОБА_3 за заповітом. Заповіт містить усі передбачені законом реквізити та посвідчений належним чином. Документ не містить виправлень, дописок і тому подібного, що свідчить про відсутність будь-яких підстав, в тому числі і юридичних, сумніватися у його справжності.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 лютого 2015 року, нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже, він є таким що прийняв спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом визнання права.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведені обставини, судом встановлено, що до позивача, як спадкоємця за заповітом, перейшло право на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. І це майно, відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, належить йому з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, визнавши право власності за ним, після ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко