Справа № 132/1274/14-ц Провадження № 22-ц/772/2804/2015Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 59 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Чуприни В.О.,

при секретарі: Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року позивачі звернулись в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в червні 2011 року вони за кошти в сумі 8700 доларів США придбали у відповідача автомобіль марки VOLKSWAGEN Bestel, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1, при цьому ОСОБА_2 діючи на підставі довіреності, виданої ОСОБА_5 - попереднім власником вказаного автомобіля, видав на ім'я позивачів нотаріально посвідчену довіреність із наданням права керування та розпорядження транспортним засобом і передав їм свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, видане 1-им ВРЕР УДАІ УМВС України в Хмельницькій області від 13.03.2009 року. В позові зазначено, що серпні 2013 року після звернення в УДАІ УМВС України в Хмельницькій області,їм стало відомо, що постановою державного виконавця від 25.03.2013 року на придбаний ними автомобіль, який зареєстрований за ОСОБА_5, накладено арешт і його відчуження заборонено, зняти вказаний автомобіль з обліку, зареєструвати його, користуватись та розпоряджатись ним відповідно до виданої відповідачем довіреності вони не мають можливості, а тому просили стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі, еквівалентній 8 700 доларів США, що по курсу НБУ на день подачі позову складає 109 272 грн. з поверненням останньому автомобіля марки VOLKSWAGEN Bestel, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 02.03.2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 безпідставно отримані кошти в сумі 109 272 грн. з поверненням ОСОБА_2 автомобіля марки VOLKSWAGEN Bestel, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

При цьому робиться посилання на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому представником було подано заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачем порушено права позивачів, при цьому зроблено посилання на положення ст. 1212 ЦК України.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в червні 2011 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 фактично було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній, діючи на підставі виданої ОСОБА_5 довіреності, передав позивачам у власність автомобіль марки VOLKSWAGEN Bestel, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 1-им ВРЕР УДАІ УМВС України в Хмельницькій області 13.03.2009 року, а позивачі в рахунок оплати за автомобіль, передали відповідачу кошти в сумі 8 700 доларів США, про що останній надав розписку від 28.06.2011 року.

Звернувшись в суд з позовом, позивачами заявлено вимогу про стягнення з відповідача коштів, переданих йому в рахунок оплати за автомобіль, при цьому вимога обґрунтована перебуванням транспортного засобу в заставі та накладенням на нього арешту, що створює перешкоди в його використанні.

З матеріалів справи видно, що 17.11.2005 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договір застави, відповідно до якого в забезпечення виконання кредитного договору №17/11/2005/840-К/345 від 17.11.2005 року за зобов'язанням повернення до 16.05.2010 року кредиту в сумі 13 930 доларів США та сплати 10% річних, ОСОБА_5 передав в заставу належний йому автомобіль марки VOLKSWAGEN Bestel, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 25.03.2013 року при здійсненні виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь Управління пенсійного фонду України коштів в сумі 604,30 грн., було накладено арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN Bestel, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У правовій позицій, висловленій Верховним Судом України у постанові від 24.09.2014 року у справі №6-122цс14, визначено, що відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, залишив поза увагою те, що правовідносини, які склались між сторонами, є договірними, оскільки фактично між ними було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відтак помилково застосував положення ст. 1212 ЦК України.

Крім того, спірне майно було набуто саме позивачами і особа, за якою вказане майно зареєстроване не ставить питання про його повернення, до того ж дана особа взагалі не була залучена до участі у справі.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, щодо безпідставності заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, а також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивачів солідарно на користь ОСОБА_2 має бути стягнуто понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 546,37 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02.03.2015 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 546,37 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: