Справа № 199/6099/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

21 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Комунальне підприємство «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

За позовом, ОСОБА_2 просить визнати свого сина ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, б. 14, кв. 50. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в червні 2012 року зібрав речі та виїхав з квартири. До квартири він більше не повертався, його речі в квартирі відсутні. Позивачка не чинила відповідачу перешкоди в користуванні квартирою. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає позивачці оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються.

Відповідач ОСОБА_3 і треті особи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та КП «Жилсервіс-9», належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача та представників третіх осіб в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

Згідно оцінених в сукупності копії ордеру (а.с. 4), довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Дніпропетровська, перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради.

За довідкою про склад сімї (а.с. 8), в квартирі за вищезазначеною адресою зареєстровані: основний квартиронаймач позивачка ОСОБА_2 з 02 вересня 1982 року, і член її сімї - відповідач ОСОБА_3 з 04 липня 2000 року.

Останній є сином позивачки.

Згідно акту обстеження умов проживання (а.с. 6), відповідач ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не мешкає з червня 2012 року і його особисті речі в квартирі відсутні.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 в квартирі не мешкає більше шести місяців.

Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Сторонами не надавалися докази на підтвердження перешкоджання з боку позивачки або інших осіб відповідачу у користуванні квартирою.

Згідно ст. 72 цього ж Кодексу, визнання особи такою що втратила право користування жилим примішенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За наведених обставин, відповідач ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим примішенням, в судовому порядку.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З відповідача на користь позивачки, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Комунальне підприємство «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, б. 14, кв. 50.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :