Справа №22-ц-4096/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.,

суддів - Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу а апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного Товариства комерційного банку «Надра» про стягнення сум заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року позов ОСОБА_2 до ВАТ КБ «Надра», про стягнення боргу по заробітній платі, середнього заробітку задоволено.

Стягнуто з ВАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 борг по заробітній платі в розмірі 20448,90 грн., середній заробіток 22444.72 грн..

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ВАТ КБ «Надра», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що надбавка, яка виплачувалась позивачу не включається до поняття заробітної плати і є засобом заохочення працівників, і встановлення якої є правом а не обовязком відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 з 04.03.2008 року по 05.03.2010 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ВАТ КБ „Надра" працюючи на посаді головного спеціаліста з питань безпеки підрозділу банківської безпеки. Постановою Правління НБУ від 10.02.2009 року № 59 тимчасовим адміністратором ВАТ КБ „Надра" призначена ОСОБА_3 Останньою 03.11.2009 року було видане розпорядження № 1588 „Про затвердження Методики розрахунку грошової винагороди співробітникам банківської безпеки" , дана методика передбачала виплату винагороди згідно Акту виконаних робіт. Згідно методики у разі повернення банку працівником безпеки простроченої заборгованості на суму від 50000.00 грн. до 100000.00 грн. винагорода складала до 0,9 % від загальної суми платежів, у разі повернення платежів на суму від 100000.00 грн. до 300000.00 грн. винагорода складала до 1,2 %, у випадку повернення від 300000.00 грн. до 800000.00 грн. винагорода складала до 1,5 %, у випадку повернення суми від 800000.00 грн. до 1000000.00 грн. винагорода складала до 1,7 %, у випадку повернення більше мільйона винагорода складала до 1,75 %.

Відповідач за грудень 2009 року сплатив позивачу 6 500 грн. такої винагороди. В січні та лютому 2010 року така винагорода позивачу не виплачувалася.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Вимоги даної норми матеріального права відповідачем виконані, сума 20448.90 грн., згідно методики розрахунку позивача а.с. 12-15, в день звільнення позивачу не сплачена, в звязку з чим суд вважав за необхідне стягнути дану суму з відповідача, І також відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.03.2010 року по 06.06.2010 року 22444. грн., з розрахунку середнього заробітку 5611.18 грн.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки суд дійшов їх без повного таі всебічного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін у даних правовідносин належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Як вбачається з матеріалів справи порядок виплати працівникам заробітної плати, надбавок, премій та інших грошових виплат регулюються локальними актами відповідача, зокрема колективним договором, на основі якого були розроблені локальні акти, в тому числі щодо оплати праці ВАТ КБ «Надра» (а.с. 221-229).

Згідно п. 4.1. Розділу 4 Колективного договору: «Заробітна плата виплачується кожного місяця у національній валюті України та складається з двох частин: перша частина система фіксованих посадових окладів, розмір якого встановлюється відповідно до затвердженого Головою Правління Президентом Банку штатного розпису на перше число кожного місяця поточного року, і є за своє суттю основною заробітною платою, друга частина - надбавки, граничні розміри я затверджуються наказом Голови Правління - Президентом Банку з урахуванням «Положення п оплату праці», при цьому персональний розмір надбавки до посадового окладу визначається! щомісячно окремим наказом в залежності від результату роботи кожного працівника».

Тобто гарантованою виплатою працівнику за виконання посадових обовязків є оклад, всі інші виплати (надбавки, премії та інші) є заохочувальними та компенсаційними виплатами, що і зазначене в п. 3.2. Політики оплати праці ВАТ КБ «Надра». Саме така заохочувальна надбавка і булаву передбачена розпорядженням Тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра» № 1588 від 3.11.2001 року, яким була затверджена Методика розрахунку винагороди співробітникам банківської безпеки на яку посилався позивач звертаючись до суду з даним позовом. Тобто виплата такої надбавки є правом, а не обовязком відповідача.

Виходячи зі змісту даного розпорядження та затвердженої ним Методики (а.с. 11-15) юридичним фактом, який є підставою для виплати надбавки є прийняття рішення Тимчасовим адміністратором відповідача про виплату щомісячної надбавки кожному конкретному працівнику шляхом видання відповідного наказу, а наявність акту виконаних робіт - це тільки передумова прийняття вказаного рішення.

Проте накази щодо виплати надбавки ОСОБА_2 у спірний період не видавалися і надбавки не нараховувалися і не виплачувалися, оскільки позивач склав акти про виконану роботу без дотримання затвердженої Методики розрахунку грошової винагороди, включивши до акту суми, які не повинні включатися а також суми, надходження яких, не є наслідком вжитих заходів з боку позивача. На спростування даних обставин позивач всупереч вимог ст. 60 ЦПК України доказів не падав. Тобто порушення прав позивача щодо оплати праці з боку відповідача колегією суддів не встановлено. Тому особисто обрахована позивачем надбавка (а.с. 40) в сумі 20448. 90 грн. за період роботи перед звільненням, на думку колегії суддів, не є тими сумами, що належать йому від відповідача на день звільнення, в розумінні ст. 116 КЗпП України, на яку посилався позивач звертаючись до суду з позовом.

Тобто підстав для стягнення надбавки колегія суддів не вбачає і у звязку з цим відсутні під стави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає, що прийняте у справі судове рішення лягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про стягнення сум заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене на протязі двадцяти днів безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді