Справа № 303/5480/14-ц
№ 2/303/30/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 06/71К-07 від 30.01.2007 року в розмірі 24 316,64 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 319 503,63 гривень та судові витрати по справі в розмірі 3 195,04 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк») було укладено кредитний договір №06/71-К-07, згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 дол. США під 12,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором було укладено договір іпотеки та договір поруки від 30.01.2007 року, згідно якого відповідач ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед кредитором по зобов'язаннях ОСОБА_2. У зв'язку із неможливістю виконувати в повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором на умовах реструктуризації було укладено та підписано з позичальником та поручителем необхідні зміни до відповідних договорів. В результаті систематичного порушення умов кредитного договору станом на 12 серпня 2014 року загальна сума заборгованості становить 742 804,44 гривень. Однак, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30.01.2014 року по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 з останніх стягнуто 423 300,81 гривень. Отже, позивач звертається до суду про стягнення суми боргу в розмірі 319 503,63 гривень, оскільки це різниця між сумою, яка вже стягнута на підставі рішення суду та загальною сумою заборгованості.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору №06/71К-07 від 30.01.2007 року у розмірі 550 784,36 гривень (з урахуванням курсової різниці між заборгованістю станом на 12.07.2014 року та 14.04.2015 року ) та 4098,20 доларів США (відсотки).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк Універсальний» було укладено кредитний договір №06/71-К-07, згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 дол. США під 12,5 % річних (а.с. 5-9, 15-18).

В забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 30.01.2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язання наступне майно: будинок з надвірними побудовами, загальною площею 81,1 кв. м., з яких житлова площа становить 60,5 кв.м., розміщений за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності (а.с. 25-29).

Згідно договору поруки №06/72П-07 від 30.01.2007 року, укладеним між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1, згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору №06/71К-07 від 30.01.2007 року. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с. 24).

В подальшому було укладено позивачем та відповідачами зміни до відповідних договорів, а саме: додаткова угода №б/н від 29.04.2009 року до кредитного договору; додаткова угода №б/н від 29.04.2009 року до договору поруки; додаткова угода від 05.05.2009 року до договору іпотеки (а.с. 30-51).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. ст. 11, 16, 509, 526, 610, 611,612, 614 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. При цьому, недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору виникла заборгованість і згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30.01.2014 року по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 (яке ніким не оскаржене і набрало законної сили) з останніх вже було стягнуто 423 300,81 гривень заборгованості за кредитним договором №06/71К-07 від 30.01.2007 року, яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту - 40 609,72 гривень; суми дострокового стягнення кредиту - 299 501,63 гривень; 81 163,32 гривень - відсотки; 2 026,15 - підвищені відсотки (а.с. 52-54).

Тобто, позивач скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до відповідачів про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором і таким чином термін виконання зобов'язання було змінено.

Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, та не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається належним чином не виконаним (ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Така правова позиція викладена в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Ст. 625 ч. 2 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір поцентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 після набрання вищевказаним рішенням законної сили відповідачі погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювали.

Проте, позивач просив стягнути суму боргу в розмірі 319 503,63 гривень, оскільки це різниця між сумою, яка вже стягнута на підставі рішення суду та загальною сумою заборгованості, яка становила станом на 12.08.2014 року 742 804,44 гривень, в тому числі прострочена сума заборгованості по кредиту 91 124,59 гривень, сума дострокового стягнення кредиту 467 407,08 гривень, відсотки 175 325,04 гривень, підвищені відсотки 8 947,73 гривень.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів заборгованість з урахуванням курсової різниці у розмірі 550 784,36 гривень та відсотки у розмірі 4 098,20 доларів США (а.с. 167-171).

Тобто як вбачається з вищевказаного позивач просить стягнути з відповідачів повторно суму заборгованості за тілом кредиту, а також відсотки та підвищені відсотки, що не передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, згідно із ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14 «пред'явлення вимоги» до поручителя слід розуміти «як пред'явлення кредитором у встановленому порядку позовної заяви»; вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Згідно умов кредитного договору (додаткової угоди до нього) строк виконання основного зобов'язання 10 лютого 2027 року, однак звернувшись з позовом про дострокове погашення заборгованості позивачем було змінено такий строк - з дня набрання рішенням про дострокове стягнення заборгованості законної сили 11 лютого 2014 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 26.08.2014 року (згідно штемпеля на конверті а.с. 61), тобто після закінчення строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука згідно договору від №06/72П-07 від 30.01.2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1, є припиненою.

З огляду на вищевказане, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України та ст.ст. 525, 526,553, 554. 559,623, 624, 625, 1049, 1050, 105 ЦК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст.ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В.Гутій