Справа № 373/1168/15 Головуючий у І інстанції Свояк Д.В.
Провадження № 22-ц/780/4582/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 26 14.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В, Верланова С.М.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська боргова компанія" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

Встановила :

Позивач звернувся до відповідачау з названим позовом.

Посилався на те, що між ПАТ «КредіАгріколь Банк» (первісним кредитором) та відповідачем 23.03.2012 було укладено кредитний договір № 1/1151603, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у сумі 17680 грн.строком на 36 місяців до 22.03.2015 року під 14 % річних та щомісячну комісійну винагороду у розмірі 1,80 % на місяць від суми кредиту.

Відповідач свої зобов`язання належним чином за цим договором не виконував, в результаті чого, у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту, процентів та інших платежів (штрафних санкцій), передбачених умовами договору.

Відповідно до договору відступлення права вимоги №03/14-ІІІ від 31.03.2014 та додатку №1 до нього Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» набуло від ПАТ «КредіАгріколь Банк» права кредитора відносно кредитного договору №1/1151603.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу права вимоги №14/УБК-14 від 02.04.2014 та додатку до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», останнє набуло права вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до кредитного договору, укладеного між «КредіАгріколь Банк» та ОСОБА_3, а також відповідно до договору забезпечення.

Позивач вказував, що станом на дату укладання договору купівлі-продажу права вимоги від 02.04.2014 року сума заборгованості ОСОБА_3 становила 10772,89 грн.

Умовами кредитного договору, а саме п.6.1 передбачено, що за несвоєчасне повернення кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Пунктом 6.2 передбачено штраф у розмірі 1% від суми кредиту при несвоєчасному поверненні кредиту та відсотків.

Для здійснення розрахунку штрафних санкцій періодом прострочення позивачем визначено 07.04.2014 року-31.03.2015 року-359 днів.

Позивач зазначав, що про відступлення прав вимоги до відповідача за кредитним договором 1/1151603 від 23.03.2012 року «Українській борговій компаній» останнього було повідомлено 07.04.2014 року , що підтверджується списком згрупованих повідомлень №11320-48-48 та чеком про оплату поштових послуг.

З урахуванням розміру заборгованості позивач просив з відповідача стягнути заборгованість по кредиту та відсотках у сумі 10772,89 грн. , 2927 грн. пені від несплаченої суми кредиту за кожень день прострочення, 176,80 грн. штрафу у розмірі 1%., а також 317,87 грн.- 3% річних, а всього 14195,43 грн.

В порядку уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість в сумі 14028,37 грн.( уточнено розрахунок штрафних санкцій періодом з 14.06.2014 року по 14.04.2015 року).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував на те, що протягом тривалого часу сплачував кредит вчасно та у більшому розмірі ніж це передбачено графіком погашення заборгованості. У зв'язку з суттєвим погіршенням фінансового стану протягом одного місяця він не мав змоги сплатити кредит. Коли звернувся до банку йому усно повідомили, що право вимоги по поверненню боргу буде передано іншому кредитору, про що його буде повідомлено. Проте ніякого повідомлення про заміну кредитора до цього часу він не отримував.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 25 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Українська боргова компанія» заборгованість за кредитним договором № 1/1151603 від 23.03.2012 у сумі 14028,37 грн., з яких: 8772, 97 грн. - заборгованість по кредиту; 473,29 грн.- заборгованість по процентам; 1526,63 грн. - заборгованість по комісії; 2808,62 грн. - пеня; 176,80 грн. - штраф; 270,06 грн. - 3% річних. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, посилався на те, що позивач не надав доказів про вручення йому повідомлення про заміну кредитора, список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів направлено невідомо ким, дата на копії списку згрупованих відправлень не співпадає з датою на копії чека, які надані позивачем. Крім того, позивач не надав суду чіткого розрахунку суми заборгованості, відсотків, заборгованості по комісії та штрафним санкціям.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі статтею 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

В силу ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

По справі встановлено, що 23.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «КредіАгріколь Банк» та ОСОБА_3 укладено комплексний договір №1/1151603. За умовами договору банк надав відповідачу споживчий кредит у сумі 17680 грн. строком на 36 місяців з 23.03.2012 по 22.03.2015 під 14% річних та щомісячну комісійну винагороду у розмірі 1,8% в місяць від суми кредиту.

Банк виконав свої зобов'язання за договором кредиту, здійснив видачу відповідачу коштів у сумі 17680 грн., що підтверджується меморіальними ордерами від 23.03.2012 №1/1151603, №70051.

Відповідно до договору відступлення права вимоги №03/14-ІІІ від 31.03.2014 та додатку №1 до нього Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» набуло від ПАТ «КредіАгріколь Банк» права кредитора відносно кредитного договору №1/1151603.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу права вимоги №14/УБК-14 від 02.04.2014 та додатку до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», останнє набуло права вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між «КредіАгріколь Банк» та боржником, а також відповідно до договору забезпечення.

Відповідно до копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №11320-48-48 від 10.04.2014, відповідачу за адресою його проживання, визначеній у договорі №1/1151603, було направлено повідомлення про зміну кредитора.

Кредитним договором №1/1151603 передбачено право кредитора на відступлення. Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за цим договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію, або іншій особі, будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною (п.17.14).

Згідно п.5.1.2. договору про відступлення прав вимоги від 02.04.2014 року новий кредитор- ТОВ «Українська Боргова Компанія» самостійно повідомляє Боржників про відступлення права вимоги і несе усі ризики, пов»язані з неналежним повідомленням боржників.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свої зобов»язання по кредитному договору, сума заборгованості за кредитом та відсотками на час укладання договору купівлі-продажу вимоги від 02.04.2014 року становила 10772,89 грн., що підтверджується випискою з рахунку від 07.04.2014 року; з січня 2014 року відповідач взагалі перестав виконувати свої зобов'язання та сплачувати передбачені кредитним договором платежі, у зв»язку з чим вважав, що порушення кредитних зобов'язань з боку відповідача, що є предметом позову, який розглядається, почались ще до моменту відступлення права вимоги за договорами відступлення, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він з січня 2014 року виконував свої кредитні зобов'язання перед первинним кредитором ПАТ «КредіАгріколь Банк».

Даний висновок суду відповідає обставинам справи.

Суд обґрунтовано, на думку колегії, відхилив доводи відповідача про те, що ним щомісячно вносились суми більші, ніж передбачено договором. Дана обставина мала місце, але щомісячна сума переплат з квітня 2012 року по травень 2013 року складала 77,5 грн., що, відповідно до додатку 1 до договору №1/1151603 та розрахунку заборгованості, враховано первісним кредитором при обчисленні розміру заборгованості та нарахуванні процентів на залишок боргу у бік їх зменшення на відповідні суми. Внесення позивачем більших сум у липні та грудні 2013 року також враховано позивачем при обрахунку заборгованості, однак зарахування переплачених коштів крім погашення тіла кредиту, відсотків та комісії були спрямовані на погашення штрафних санкцій у зв'язку з невнесенням відповідачем платежів у червні, серпні - листопаді 2013 року.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду, що посилання відповідача, що він не отримував повідомлення про відступлення права вимоги щодо його кредитних зобов'язань перед ПАТ «КредіАгріколь Банк» не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки таке повідомлення від імені нового кредитора було відправлено на адресу боржника, що підтверджується списком згрупованих повідомлень та чеком про оплату такого повідомлення ДП «Укрпошта». Крім того, судом не встановлено будь-яких виниклих для нового кредитора ризиків такого відступлення.

Посилання відповідача на те, що дата на списку згрупованих відправлень та чеку про оплату відправлень не співпадають спростовуються матеріалами справи. Список згрупованих відправлень датований 15.04.2015 року, що співпадає з датою чека про оплату відправлень-15.04.2015 року (а.с.,29, 72-74).

Не відповідають також обставинам справи доводи відповідача про те, що позивач не надав розрахунку заборгованості.

Згідно з розрахунком боргу по кредитному договору №1/1151603, укладеного 23.03.2012, станом на 07.04.2014 загальна сума боргу складає 10772,89 грн., що включає заборгованість по кредиту 8772,97 грн., заборгованість за відсотками 473,29 грн., заборгованість за комісіями 1526,63 грн., а також штрафні санкції, визначені договором, які станом на 14.04.2015 становлять 3255,48 грн.

Суд правомірно послався на те, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості та надані ним квитанції про сплату заборгованості, всупереч його твердженням, вказують на порушення ним зобов'язань за кредитним договором у частині вчасного внесення платежів та підтверджують той факт, що останній платіж на погашення боргу було здійснено позичальником 23.12.2013 року (а.с.93). Наданий позивачем розрахунок заборгованості ( з урахуванням уточнених позовних вимог) відповідачем не спростовано, як не спростовано також і нарахування згідно договору та закону штрафних санкцій.

Задовольняючи вимоги позивача, суд правомірно послався на те, що відповідач не вказував на поважність причин порушення ним зобов'язань, а сторони не заявляли про застосування строків позовної давності, у зв»язку з чим підстави для зменшення розміру неустойки судом не встановлено.

На думку колегії, суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача щодо невідповідності умов кредитного договору щодо відповідальності позичальника у разі прострочення кредитних зобов»язань в частині нарахування пені.

При цьому, рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 у контексті поширення подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, на правовідносини, суб'єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (підприємці), на яке посилався відповідач, суд не визнав таким, що стосується спірних правовідносин.

Зокрема, дану позицію обґрунтував тим, що зазначене посилання є неповним; за змістом цього рішення Конституційного Суду України - це тлумачення стосується не застосування загалом подвійної облікової ставки НБУ лише до вищевказаних суб'єктів правовідносин, а визначено у рішенні як застосування «обмеження пені у грошових зобов'язаннях подвійною обліковою ставкою …». Тобто, воно відноситься лише до питання суб'єктного складу, на який розповсюджуються положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» щодо обмеження розміру пені. Крім того, визначення у п.6.1 пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ не є застосуванням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а лише є бланкетною нормою, яка відсилає до загально застосовного у юридичній практиці відсоткового вираження, для подальшого його застосування при обчисленні пені.

Оскільки позивачем обраховано строк прострочення з 14.06.2014 по 14.04.2015 - 305 днів до дня подання позову, суд дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення з відповідача 2802,62 грн. пені та 176,8 грн. штрафу згідно з наданим розрахунком (а.с.84).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307,308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: