Справа №490/7554/13-ц 10.09.2015 25.08.2015 10.09.2015
Провадження № 22ц/784/16/15 Суддя першої інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 57 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару,-

В С Т А Н О В И Л А:

8 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, вказуючи на те, що між ним та відповідачами були укладені договори купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1. Проте, продавці приховали від нього недоліки будинку, на усунення яких він витратив значні грошові кошти.

Він підбирав для купівлі будинок через ріелторів і приїхав з Російської Федерації вже безпосередньо на оформлення угоди, а тому він не мав достатньої можливості з'ясувати технічний стан будинку. При зовнішньому огляді будинку стан будинку був задовільний. За таких обставин між ним та ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість про те, що 30 000 грн. покупцем буде сплачено тільки після того, як він почне проживати в цьому будинку, а у разу коли недоліків не буде виявлено до 30 березня 2013 року він поверне цю суму грошей. На підтвердження такої домовленості сторони уклали договір позики.

Посилаючись на викладене, та положення ч. 1 ст. 678 ЦК України, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідачів в рівних частках на його користь витрати в розмірі 62 562 грн., завдані продажем товару неналежної якості.

Відповідачі не визнавали позовних вимог, наголошуючи на тому, що позивач знав про недоліки будинку та погодився з ними. Крім того, самостійно без їх відома здійснив перебудови приміщень, що примикають до будинку, що, на їх думку, унеможливлює перевірку доводів позовних вимог.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, завдані продажем товару неналежної якості, у розмірі 25 192 грн. з кожного. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачки, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилався позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги доведено в повному обсязі, а тому відповідачі повинні виконати належним чином покладені на них зобов'язання відповідно щодо умов договору щодо передачі товару відповідної якості, а у разі виявлення порушення вимог щодо якості товару, здійснити заходи для забезпечення вимог покупця стосовно відшкодування вартості витрат, завданих внаслідок недоліків товару, як це передбачено ст.ст. 678, 679, 680 ЦК України.

Проте мотиви, з яких місцевий суд дійшов такого висновку, не можна визнати переконливими, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 листопада 2012 року між позивачем та відповідачами були укладені договори купівлі - продажу, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продали ОСОБА_3 по ? частки житлового будинку АДРЕСА_1. Договори посвідчено нотаріусом (а.с. 4-9).

З показань свідків, допитаних місцевим судом, вбачається, що позивач до укладення договору купівлі-продажу проживав у будинку та бачив тріщини на стінах та мав змогу ознайомитися зі станом усіх допоміжних приміщень домоволодіння.

Висновком судової будівельно - технічної експертизи № 125-125 від 28 листопада 2013 року було встановлено, що основною причиною виникнення дефектів житлового будинку з прибудовою по АДРЕСА_1 є наявність розташування зливної ями на відстані 2,0 м. від зовнішньої стіни прибудови житлового будинку, проникання зливних вод під фундамент прибудови, що призвело до виникнення зазначених вище дефектів та є порушенням п.3.26 ДБН 360-92.

При цьому експертом встановлено, що позивач провів ремонтні роботи: розібрав сарай літ. «Г» з розташованою в ньому зливною ямою і будівлю вбиральні; розібрав прибудову до житлового будинку з демонтажем труб систем опалення, газопостачання, водопостачання та каналізація; засипав вигріб зливної ями і вбиральні; провів будівництво прибудови з облаштуванням стрічкового фундаменту із бутобетоната; влаштував трубопровід систем опалення, газопостачання. Загальна вартість будівельних робіт та будівельних матеріалів становить 50384 грн., в тому числі вартість ремонтно-будівельних робіт, котрі необхідно зробити в житловому будинку літ. «А»-750 грн.

За висновками повторної будівельно-технічної експертизи на облицюванні житлового будинку між цеглинами спостерігаються сліди затирання швів кладки окремими місцями, що визначається іншим кольором цементного розчину. Також на облицюванні між цеглинами спостерігаються окремі не затерті косметичні тріщини в швах з розкриттям до 2мм. Приміщення в середині житлового будинку відремонтовані, стіни обклеєні шпалерами.

Визначити період утворення тріщин зовні та в приміщеннях житлового будинку АДРЕСА_1, а також їх кількість не є можливим.

Крім того, до житлового будинку літ. «А-1» прибудовані приміщення «1-7»; «1-8» позначені в техпаспорті реєстр. № 15188 від 01.10.2013 року як прибудова (нова) літ. «А'-1» розміром у плані 7,95x2,83м. побудована позивачем після придбання житлового будинку №43 в 2012 році. (Додаток 1 Фото 10, 11, 12; Додаток №2). Тріщини в примиканні стін нової прибудови до стін житлового будинку відсутні.

До будування нової прибудови позивачем була знесена стара прибудова позначена в техпаспорті реєстр. №15188 від 24.10.1996 року як прибудова (стара) літ. «а» розміром у плані 5,80x2,80м. ( Додаток №3). Визначити наявність тріщин в примиканні стін старої прибудови до стін житлового будинку не є можливим.

Дослідженням підвалу житлового будинку встановлено, що на стінах підвалу і фундаментах житлового будинку тріщини, які б свідчили про нерівномірну просадку будівлі і, як слідство, руйнування стін (тріщини, втрата стійкості тощо) відсутні.

Тріщини, з розкриттям до 2-х мм, виявити візуально при огляді будинку або проживаючи в ньому можливо (а.с. 272-285).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 і 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договору купівлі-продажу умов щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно з ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості має право незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

При ухваленні рішення суд повинен оцінювати докази з урахуванням вимог ст.ст. 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Доказування не може ґрунтуватися на припущенням.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

При цьому, згідно зі ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні.

Як встановлено, ОСОБА_3 до укладення договорів купівлі-продажу тривалий час проживав у спірному будинку, мав можливість ознайомитися з предметом купівлі-продажу шляхом детального огляду як житлового будинку так і всіх споруд домоволодіння.

В п. 4 договорів купівлі-продажу зазначено, що незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням будинку немає, обставин, які мають істотне значення, від покупця не приховано,тобто покупець погодився, що будь-яких недоліків або дефектів, що перешкоджали б використанню будинку за призначенням на момент огляду покупцем не виявлено.

Наданими позивачем доказами, зокрема, висновком будівельно-технічної експертизи та висновком повторної експертизи, проведеної в апеляційній інстанції, підтверджені тільки факти ремонту та перебудови спірного домоволодіння.

Проте, позивачем не надано достовірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що проведення ремонтно-будівельних робіт є наслідком усунення недоліків спірного майна. За такого колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушень його прав та істотних порушень умов договорів, оскільки перед укладенням договорів купівлі-продажу житлового будинку позивач мав змогу оцінити стан будинку та його відповідність ціні, яка зазначена в договорах, а відтак позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності.

Статтею 213 України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованим обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 243.80 грн. та проведення експертизи - 1653.12 грн., а всього 1896 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про відшкодування витрат на усунення недоліків будинку АДРЕСА_1 у розмірі 62 562.00 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1896 грн. 92 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: