КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5983/14-ц
Провадження № 2/488/301/15 р.
13.05.2015 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,
при секретарі судового засідання - Спільній Ю .В.,
за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка представляє свої інтереси та інтереси малолітнього ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення,
У листопаді 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, в якій просили визнати відповідачку та її малолітнього сина такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1. В заяві посилались на те, що вони є співвласниками зазначеного будинку.
Окрім них в будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_4, яка доводиться позивачці онучкою, та її малолітній син ОСОБА_5, 2009 року народження. Однак відповідачі не проживають в спірному будинку понад півтора роки, місце проживання їх невідомо. Вони змушені узгоджувати наміри щодо вчинення будь-яких правочинів відносно їхнього будинку, оскільки факт їх реєстрації в будинку створює юридичні перешкоди в реалізації їхнього права користування та розпорядження своїм майном. Участі у сплаті комунальних та експлуатаційних витрат відповідачка з зазначеного часу не бере, тому вони вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Ніяких перешкод в користуванні будинком вони відповідачці не чинили, проте в будинку вона з зазначеного часу не з'являється. У зв'язку з тим, що відповідачі без поважних причин не проживають в будинку понад один рік, вони змушені звернутися до суду з вказаним позов та просили його задовольнити.
У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленою належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Третя особа- Служба у справах дітей- просила розглядати справу без участі їхнього представника та при ухваленні рішення врахувати законні інтереси малолітнього ОСОБА_5, 2009 року народження, відповідно до ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей".
Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили, що відповідачка з дитиною зареєстровані в спірному будинку та мешкали разом з позивачами; в 2013 році вона зібрала свої речі та пішла, з тієї пори не з'являлася, її особистих речей немає, перешкод в користуванні житлом їй ніхто не чинив.
Вислухавши пояснення позивачів, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до положень користування спільною частковою власністю здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників, тому позивачі правомірно звернулися з вказаним позовом.
Згідно зі члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з довідкою ф.3, виданою КП ДЕЗ „Океан" № 3942 від 04.11.2014р., відповідачка ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_5 зареєстровані у зазначеному будинку з 12.11.2009р.
Актом про непроживання від 10.11.2014 року і показаннями свідків підтверджується, що відповідачка разом з дитиною не проживають у спірному будинку з червня 2013 року, її особистих речей в будинку немає, перешкод у проживанні відповідачці не чинили, участі в оплаті комунальних платежів вона не бере та не здійснює догляду за будинком, проте з місця реєстрації разом з дитиною не знялася.
На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідачка більше року не проживає в спірному будинку без поважних причин, а тому втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.
За таких обставин суд вважає позов в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується вимог про визнання малолітнього ОСОБА_5, 2009 року народження таким, що втратив право користування спірним будинком, то суд дійшов висновку про неможливість їх задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладучи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що, виходячи з зазначеним норм законодавства та віку дитини - 5 років, малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому така підстава для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення як проживання без поважних на то причин взагалі не може мати місце.
Крім того допитаний свідок ОСОБА_7, яка є бабусею хлопчика, підтвердила, що дитина проживала в спірному будинку, поки його матір влаштовувала особисте життя.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстав для визнання малолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.156 ЖК, ст.405 ст.29 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985р.з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", суд,
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.
В задоволенні вимоги про визнання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивачами рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя В. Г. Циганок