Справа № 345/1361/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2123/2015
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 11серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він являється батьком відповідача. Останні роки він тяжко хворіє і матеріальне становище є вкрай нужденним, його пенсія є мізерна, якої недостатньо для покриття витрат на життя та лікування. Так як йому відомо, що відповідач працює за кордоном, інших утриманців не має, аліментів не сплачує, добровільно надавати йому матеріальну допомогу відмовляється, просить суд стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1000,00 гривень щомісячно до дня його смерті.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 11серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задоволити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що він є непрацездатним, хворіє, його пенсії не достатньо для лікування та проживання. Вказав, що хоча спільно з відповідачкою не проживав, однак виконував свої батьківські обов'язки, сплачуючи аліменти на її утримання.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав, просив про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги прийшла до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.2).

З копії рішення Калуського міського народного суду від 10.02.1987 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.5). Факт розірвання шлюбу підтверджується також копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6).

Також встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі та отримує пенсію за віком в розмірі 949,00 гривень (а.с.7)

З виписки з протоколу ЛКК від 25.02.2015 року №14 від 25.02.2015 року вбачається, що позивач хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня та потребує постійного амбулаторного лікування (а.с.4).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач одружений на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та має троє дітей, про що він в судовому засіданні не заперечив.

З наданих позивачем документів щодо сплати комунальних послуг вбачається, що разом з позивачем проживають ще 4 людини та при нарахуванні оплати за спожиті послуги ОСОБА_2 рахується багатодітною сім'єю (а.с.9,12).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що у позивача є працездатна дружина та інші діти, з якими він проживає і що він ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо відповідачки, а тому звільнив дочку від обов'язку утримувати батька.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону, грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до роз'яснень наведених в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

Із поданих відповідачкою письмових пояснень суду, батько не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, не цікавився навчанням та підготовкою до самостійного життя. Відповідач, проживаючи з іншою жінкою, не спілкувався з нею, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечував їй необхідного харчування, медичного догляду, не створював умов для отримання нею освіти. При цьому позивач мав можливість виконувати батьківські обов'язки, оскільки був здоровим та працездатним.

ОСОБА_2 в засіданні апеляційного суду визнав, що після розлучення з ОСОБА_4 створив нову сімю, має троє дітей і не проживав з неповнолітньою дочкою відповідачкою по справі.

Посилання апелянта, що ним сплачувалися аліменти на утримання дочки є голослівними і не підтведжені належними та допустимими доказами. Так, з довідки №911/07-46 від 01.07.2015 року, виданої відділом ДВС Калуського МРУЮ про те, що у них відсутні виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с.61), хоча позивачем надано копію постанови про стягнення аліментів (а.с.51).

Колегія суддів вважає, що суд підставно відмовив у стягненні аліментів, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 не виконував своїх батьківських обов'язків, тому звільнив ОСОБА_3 від обов'язку надавати допомогу позивачу.

При цьому суд також врахував, що ОСОБА_2 має іншу сімю та власне житло, отримує пенсію, перебуває на обслуговуванні в територіальному центрі соціальних послуг, а ОСОБА_3 не має постійної роботи, а перебуває за межами країни.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 11серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_6