АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 14.08.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10 110,00 доларів США строком до 14.08.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних. Оскільки боржник у порушення своїх зобов'язань кредитні кошти не повертає, проценти за користування ними не сплачує, у відповідності до умов укладеного з відповідачем договору, просив стягнути з ОСОБА_1, з урахуванням збільшених позовних вимог, достроково заборгованість за кредитним договором та нараховані проценти - 3 761,63 дол. США, а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості - 12552,24 грн. і судові витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ПАТ «УкрСиббанк» 3 761 долари США 63 цента заборгованості по кредиту та відсоткам, 12 552,24 грн. пені та 1 191,87 грн. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання скасування рішення суду та ухвалення нового, яким позов задовольнити в межах первісних заявлених позовних вимог. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушення діючого матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано всі обставин справи, не надано належної оцінки доказам, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Зокрема, суд не надав відповідачці часу на ознайомлення із збільшеними позовними вимогами, а також вважає, що всупереч нормам ст. 533 ЦК ухвалив рішення про стягнення заборгованості у доларах США, а не у грошової одиниці України - гривні.

В судовому засіданні ОСОБА_2, який є представником ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги, апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за Договором факторингу № 17 від 20.04.2015 року, допущений до участі у справі на підставі усної ухвали судової колегії від 24.06.2015 року, занесеної до журналу судового засідання, просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов'язання перед банком щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків згідно умов кредитного договору, а тому повинна сплатити залишок кредиту, проценти за користування ним та пеню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх правильними.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором, а у разі порушення умов договору - сплатити пеню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 14.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 0, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 10 110, 00 доларів США, під 14,0 % річних.

Відповідно до умов Кредитного договору погашення кредиту та відсотків за користування ним відбувається в терміни та розмірах, що встановленні графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору), але в будь - якому випадку Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 14.08.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передала у заставу банку належний їй транспортний засіб - д.н.з. НОМЕР_1, марки Chery, модель Кіmр, рік випуску 2008, колір червоний, тип ТЗ легковий хетчбек, кузов НОМЕР_2.

Банком здійснено надання кредитних коштів.

У порушення положень статті 1054 ЦПК України та умов укладеного договору, свої зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів у встановлені строки, позичальник не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 24.02.2015 року становить: заборгованість за кредитом - 2 952,58 доларів США, заборгованість за відсотками - 809,05 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 9 549,04 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 3 003,20 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості.

Розрахунок поданий ПАТ «УкрСибБанк» відповідачем не спростований, свого розрахунку не подано, тому суд підставно стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредиту у зазначеному в рішенні розмірі, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують та на їх правильність не впливають.

Позивач ОСОБА_1 приймала участь у судовому засіданні, та як вбачається з журналу судового засідання від 27.02.2015 року, на який не надходило письмових зауважень щодо його неповноти або неправильності, відповідачка не заперечувала проти заяви представника банку про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 84-85).

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що вона не мала змоги ознайомитись із заявою позивача про збільшення позовних вимог, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, виходячи з положень статті 31 ЦПК України, збільшення розміру позовних вимог протягом усього часу розгляду справи є правом позивача.

Крім того, як в апеляційній скарзі, так і у судовому засіданні під час апеляційного розгляду апелянт не зазначав та не доводив належними доказами про неправильність визначеного судом розміру заборгованості з урахуванням збільшення її розміру станом на час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

ОСОБА_1 погодилася з усіма умовами договору кредиту, підписавши його власноручно і без застережень.

Заборони на включення до договору, умов передбачених ним, чинне законодавство не містить.

Умови договору не можуть вважатись такими, що порушують права і інтереси відповідача, оскільки цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ст. 1 ЦК України).

Позивач міг відмовитися від укладення кредитного договору на таких умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Позивач, відповідно до умов кредитного договору надав кредитні кошти в іноземній валюті, а відповідач отримав те, на що розраховував, - кошти в іноземній валюті.

Оскільки предметом договору кредиту були долари США, то, виходячи з положень ст. 1054 ЦК України, на позичальникові лежав обов'язок саме по їх поверненню кредиторові, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати порушеними положення ст. 524 ЦК України, на що посилається апелянт.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/21928/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5663/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.