АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1529/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Вільхівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_6 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права на спадщину за законом, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Вільхівської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Свій позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його сусідка ОСОБА_8, що проживала АДРЕСА_1. До дня її смерті він зі своєю дружиною здійснював догляд за своєю сусідкою, а також здійснив всі належні обряди поховання та поминання.

19 лютого 2001 року заповідачем ОСОБА_8 було здійснено правочин на його користь, а саме складено заповіт на все майно належне їй, яке посвідчено секретарем Вільхівської сільської ради Золотоніського району Циганник Л.І. №12.

Коли він з'ясував, що існує заповіт на його ім`я, звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Нотаріус вказав на розбіжності в заповіті, де на початку прізвище заповідача було записано як «ОСОБА_8», а надалі - як "ОСОБА_8".

Зазначав, що дані розбіжності створюють перепони в оформленні документів на спадщину після смерті заповідача ОСОБА_8

Тому просив встановити факт належності правовстановлюючого документу (правочину) померлій ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: заповіту складеного ОСОБА_8 19 лютого 2001 року та посвідченого секретарем Вільхівської сільської ради Золотоніського району Циганник Л.І. реєстраційний №12, на його користь, де в розділі «прізвище, ім'я, по-батькові» заповідача записано «ОСОБА_8».

У той же час до суду звернувся і ОСОБА_6 з позовною заявою до ОСОБА_7 про визнання права на спадщину за законом.

Свої вимоги мотивував тим, що він є рідним братом померлої ОСОБА_8, а тому - спадкоємцем другої черги. І так як на час відкриття спадщини ОСОБА_8 проживала одиноко, чоловіка та дітей не мала, а тому і не мала інших спадкоємців.

В межах шестимісячного строку він подав приватному нотаріусу Золотоніського районного нотаріального округу Кравченко С.В. заяву про прийняття спадщини після смерті сестри, проте від нотаріуса дізнався, що є ще одна особа, яка претендує на спадщину.

Переконаний, що ОСОБА_7 не є спадкоємцем його сестри, оскільки надає заповіт складений на його користь не його сестрою, а іншою особою.

Просив в порядку спадкування, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від11 лютого 2015 року дані позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов по суті позовних вимог.

ОСОБА_6 теж подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мали істотне значення для справи, невідповідність висновків суду реальним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та допущення порушень та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_6 до відхилення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам.

За загальними положеннями спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1217, 1218 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини(ч.1 ст. 1222 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 виданого Вільхівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області 25 червня 2014 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що 25 червня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 9(а.с.7).

За життя, а саме 19 лютого 2001 року, ОСОБА_11 складено заповіт.

Згідно ч.1-3 ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України).

З копії заповіту від 19 лютого 2001 року, складеного ОСОБА_11, що проживає в АДРЕСА_1, вбачається, що на випадок своєї смерті вона зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно (будинок з надвірними будівлями), де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що належить на день смерті і на що вона матиме право заповіла ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Надалі у заповіті зазначено, що заповіт підписано ОСОБА_8 власноручно у присутності секретаря Вільхівської сільської ради Циганник Людмили Іванівни.

Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Вільхівської сільської ради Циганник Л.І. та зареєстрованим у реєстрі за № 12 (а.с. 9, 30, 94).

З копії Журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Вільхівської сільської ради вбачається, що за порядковим № 12 значиться, що 19 лютого 2001 року для ОСОБА_8, паспорт НОМЕР_2, виданий Золотоніським ВВС 19 квітня 1997 року, складено та посвідчено заповіт на майно, за що вона сплатила державне мито в сумі 0,85 коп. та поставила свій підпис.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 вересня 2006 року за № 6628975, та довідки, виданої виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради за вих. № 63 від 20 лютого 2015 року, заповіт, посвідчений Вільхівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, номер за реєстром №12, номер у спадковому реєстрі 40711812, складений ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, 19 лютого 2001 року на ім'я ОСОБА_7, не змінений і не скасований(а.с.141-142).

Крім того, згідно довідки виданої виконкомом Вільхівської сільської ради за вих. № 344 від 25 липня 2014 року на підставі погосподарської книги № 4, особовий рахунок НОМЕР_3, за ОСОБА_8 числиться житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1. ОСОБА_8 на день смерті була постійною жителькою с. Вільхи, зареєстрована за вищезазначеною адресою і проживала одиноко (а.с. 28).

Дану обставину не заперечували і сторони по справі.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що заповіт, посвідчений у Вільхівській сільській раді 19 лютого 2001 року за реєстровим № 12, складений ОСОБА_8, жителькою с. Вільхи Золотоніського району Черкаської області, є чинним.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Зазначене суд першої інстанції не врахував та ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення.

Згідно листа Приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченюка С.В. «Про надання копії спадкової справи» за Вих. № 58/01-16 від 09 лютого 2015 року та за № 35/01-16,після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, спадкоємці які подали заяву на прийняття спадщини є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та додатково повідомив, що заяви від них надійшли вчасно(а.с. 26,90).

Із спадкової справи №96/2014 Номер реєстрації у спадковому реєстрі СР 56373801 вбачається, що 01 серпня 2014 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 подав заяву № 215 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

Згідно листа Приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченюка С.В. «Щодо не видачі свідоцтв», ОСОБА_7 повідомлено про не можливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8.(а.с.63).

05 грудня 2014 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 подав заяву № 392 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та зазначив, що заповіт посвідчений Циганник Л.І., секретарем Вільхівської сільської ради 19 лютого 2001 року за реєстровим № 12 він не визнає.

ОСОБА_6 є рідним братом ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_4 від 21 січня 1949 року), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст., ст. 126, 133, 135 СК України № 0 від 11 грудня 2014 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 11 грудня 2014 року(а.с.77-79).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1223, 1233 ЦК України).

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК). Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, існує заповіт ОСОБА_8 і спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 подав до нотаріуса 01 серпня 2014 року заяву про прийняття спадщини, тому позовні вимоги ОСОБА_6 є безпідставними.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_6 до відхилення, а рішення суду скасуванню в частині відмови ОСОБА_7 у задоволенні його позовних вимог з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Вільхівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_6 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права на спадщину за законом в частині відмови ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог до Вільхівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_6, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_7 до Вільхівської сільської ради - задовольнити частково.

Встановити факт, що заповіт складений ОСОБА_8 19 лютого 2001 року та посвідчений секретарем Вільхівської сільської ради Золотоніського району, реєстраційний № 12 на користь ОСОБА_7, де в розділі «Прізвище, ім'я, по-батькові» заповідача написано «ОСОБА_8» в дійсності складено заповідачем «ОСОБА_8».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :