Справа № 372/2421/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/5306/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 57 15.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до МВС України, ГУ МВС України в Київській області, Служби безпеки України, третя особа: Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції про зняття майна з під арешту,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У червні 2015 року Позивач ОСОБА_2 через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що в рамках кримінальної справи №16-0746, порушеної за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 та ч.3 ст.358 КК України слідчим СОГ ГСУ МВС України накладено арешт на земельні ділянки, які були придбані заявником. Аналогічний арешт на земельні ділянки було накладено постановою слідчого СБУ України від 29.10.2008 року. Земельні ділянки на які накладено арешт визнані речовим доказом. В зв'язку з тим, що розслідування по даній справі триває тривалий час просить звільнити з-під арешту земельні ділянки.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 послався на те, що він є власником земельних ділянок, вказані постанови порушує його права як власника, вчинені більш ніж 7 років тому, за заяво позивача та за фактом заволодіння майном позивача, крім того, позивач не є підозрюваним, обвинуваченим чи підсудним по справі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач в своїй апеляційній скарзі просив його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції вважав, що розслідування по кримінальній справі триває, тому зняття арешту з речового доказу є передчасним, оскільки в подальшому не зможуть бути виконанні всі необхідні слідчі дії.

Крім того вважав, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру на земельні ділянки площею 15,35 га, що розташовані на території Української міської ради с. Плюти ж/м «Краєвид» та належать позивачу накладено арешт (8-21).

Відповідно до постанови слідчого СОГ ГСУ МВС України від 08.04.2008 року в межах кримінальної справи №16-0746 спірні земельні ділянки визнано речовим доказом (а.с.22).

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок на підставі дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1, виданого 24.04.2007 р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 00 від 24.04.2007 р., на підставі рішення суду від 28.12.2006 р., розташованих за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка з кадастровими номерами: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 (а.с 8-21).

Доказів того, що на вказані земельні ділянки було накладено арешти у рамках кримінальної справи № 16-0746, порушеної за фактом заволодіння правом ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована в с. Плюти Обухівського району, Київської області, вчинене в особливо великих розмірах з використанням невстановленою особою завідомо підробленого паспорту громадянина ОСОБА_3 та завідомо підробленої довіреності, виданої невідомою особою від імені ОСОБА_2 (склад злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. З ст. 358 КК України), та доказів того, що ОСОБА_2 у даній справі не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого матеріали справи не містять.

Крім того, доказів того, що на вказані земельні ділянки було накладено арешти на підставі постанови слідчого Слідчого управління СБУ України в матеріалах справи - відсутні.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" судам роз'яснено, що відповідачами в таких справах суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України позивачем не клопотав перед судом та судом не вирішено питання про склад осіб, які беруть участь у справі, та не обговорено питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Відповідачі по справі - МВС України, ГУ МВС України в Київській області, Служби безпеки України не є ані боржниками, ані особами, в інтересах якої накладено арешт.

Також, апелянтом вказується на порушення вимог КПК України, зокрема, порушено ст.ст. 126 та 129 КПК України від 1960 року. Даних про те, що апелянт скористався захистом свого права в цій частині також матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана відповідна оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують. Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як на підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Крім того, апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів, при цьому не вказується, які з доказів були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року у залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: