Справа № 136/1063/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" липня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку по спадщині за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, підставність якого обґрунтувала наступним чином.

19 вересня 2014 року помер ОСОБА_2, який приходився їй, ОСОБА_1, чоловіком. За життя 10.09.2014 року, померлий ОСОБА_2, зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого заповів їй, ОСОБА_1, усе своє майно. Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні відсутні, оскільки дані обставини були перевірені при закликані осіб, державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори до спадкування за заповітом. Для прийняття спадщини, вона, ОСОБА_1, звернулась у порядку визначеному законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Натомість, як зясувалося, на частину спадкового майна їй видали свідоцтво про право на спадщину, а на земельну ділянку площею 3,6302 та, яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району, Вінницької області, було відмовлено. Відмова нотаріуса в оформленні земельної ділянки була мотивована тим, що відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 19.09.2014 року гр.. ОСОБА_2, оскільки померлий юридично не оформив право власності на вищезгадану земельну ділянку, яку він фактично успадкував після смерті 07.02.2014 року, його матері - гр.. ОСОБА_3 за заповітом. Ураховуючи те, що майно належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, однак в силу своєї смерті ОСОБА_4 не встиг оформити свої спадкові права на частину майна, що залишилось після смерті його матері, тому вона, ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом на майно чоловіка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку (кадастровий номер :04:000:0221) площею 3,6302 га, цільове призначення для ведення товарного сільсько - господарського виробництва, яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району, Вінницької області, оскільки у визначеному законодавцем порядку вона позбавлена можливості узаконити успадковуване нею майно.

В судове засідання позивач не зявилась, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити, розгляд справи просили проводити за її відсутності.

Представник відповідача сільський голова Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, в адресованій суду заяві вказав про визнання вимог за позовом ОСОБА_1, справу просив розглядати без його участі.

Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм правами, передбаченими ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із свідоцтва про смерть серія І_БК №307435, 19 вересня 2014 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом посвідченим 10.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Як свідчить запис вчинений на заповіті, такий правочин не змінювався та не скасовувався.

У відповідності до розяснень, що містяться у п.24 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», судом було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого, згідно яких було зясовано, що своїм правом на спадкування скористалася дружина померлого позивач у справі ОСОБА_1 (свідоцтво про шлюб серія 1-БК №145717), подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори у визначений законодавцем шестимісячний строк. Інші спадкоємці, відповідно до матеріалів спадкової справи, - відсутні. На частину спадкового майна належного померлому ОСОБА_2 позивачеві нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину, однак в оформленні земельної ділянки площею 3,6302 га, яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області було нотаріусом відмовлено, так як померлий фактично успадкував земельну ділянку після смерті 07.02.2014 року його матері ОСОБА_3, проте не встиг оформити своє право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК України).

Зі змісту ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналізуючи здобуті у справі докази судом зясовано із матеріалів Спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 №29/2014, що 07 лютого 2014 року в селі Нова Прилука Липовецького району Вінницької області померла ОСОБА_3, на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №286726. Її син ОСОБА_2 використав своє право на прийняття спадщини шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом вчиненим спадкодавцем ОСОБА_3 ще за її життя - 15.03.2011 року. Заповіт посвідчений в установленому законодавством порядку секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 15.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі за №29. За життя спадкодавця такий заповіт не змінювався та не скасовувався, що доведено записом вчиненим секретарем сільської ради станом на 30.05.2014 року. Інші спадкоємці за матеріалами Спадкової справи відсутні.

Факт належності померлій ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 3,6302 га, яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району, Вінницької області підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (серія ВН №202818) виданим 09.02.2006 року та Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 фактично успадкував майно після смерті матері, тобто таке майно вважається належним йому, однак не встиг його оформити у визначеному законодавцем порядку, у звязку із смертю. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2, також набула на нього право, інші спадкоємці відсутні, проте в нотаріальному порядку позбавлена можливості його узаконити, тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту судом у спосіб, що нею обраний шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, відтак позовні вимоги є законними, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 -1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", керуючись ст. ст. 10, 60, ч.2 158, ч.4 174, 208-209, 212 - 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0221, площею 3,6302 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5