У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Лукашенко Алли Михайлівни, зобов'язання скасувати арешт коштів боржника,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні в Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавче провадження № 45826338 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 2 343,60 грн. Державний виконавець, у порушення вимог ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 05 січня 2015 року наклав арешт на картковий рахунок на який перераховується допомога по безробіттю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення зі скаргою відмовлено.

Відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Лукашенко А.М., зобов'язання скасувати арешт коштів боржника.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з даною скаргою.

Визнано дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Полтавського МУЮ Лукашенко А.М. щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2, що знаходяться на картковому рахунку № 183208 у ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця Ленінського відділу ДВС Полтавського МУЮ Лукашенко А.М. зняти арешт із зазначеного вище карткового рахунку.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права, та залишення в силі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що хоча дії державного виконавця при винесенні постанови про арешт коштів боржника, що містяться на картці № 183208, оскільки на неї перераховувалася допомога по безробіттю, були неправомірними, проте, про наявність постанови про накладення арешту на грошові кошти заявник дізнався 29 січня 2015 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, а тому на момент звернення до суду зі скаргою, 21 квітня 2015 року, скаржником пропущено 10-денний строк на оскарження зазначеної постанови, доказів поважності причин пропуску на звернення до суду зі скаргою заявником не надано.

Задовольняючи скаргу, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2, до подачі скарги до суду, з моменту дізнання про винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на його кошти, звертався до органів прокуратури, виконавчої та державної влади з метою захисту свого порушеного права, а за розглядом таких звернень йому було роз'яснено право судового вирішення спору, що свідчить про намагання скаржника досудового врегулювання спору та розцінено колегією суддів апеляційного суду як поважність причин пропуску строку на оскарження дій державного виконавця. При цьому, ухвала про відкриття виконавчого провадження від 12 грудня 2014 року та постанова про арешт коштів боржника від 05 січня 2015 року була отримана ОСОБА_2 особисто лише 10 квітня 2015 року, а зі скаргою до суду останній звернувся 18 квітня 2015 року.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>,

у х в а л и в:

Відмовити Ленінському відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Лукашенко Алли Михайлівни, зобов'язання скасувати арешт коштів боржника.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова