У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Молодіжний житловий комплекс», третя особа - Херсонське регіональне управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про визнання права власності та визначення остаточної вартості площі квартири,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 02 серпня 2005 року між ним, Херсонським регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - ХРУ ДСУ «ДФСМЖБ») та Акціонерним товариством закритого типу «Молодіжний житловий комплекс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Молодіжний житловий комплекс» (далі - ПАТ «МЖК»), укладений договір про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла № 68-х-19. Згідно з умовами цього договору позивач зобов'язався проінвестувати будівництво квартири загальною площею 81,16 кв. м, розташованої у будинку АДРЕСА_1, а ПАТ «МЖК» - передати квартиру відповідно до Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 2001 року № 584 (далі - Положення), та акта приймання-передачі. Відповідно до вказаного договору вартість будівництва визначено у 190 726 грн із розрахунку 2 350 грн за один квадратний метр при загальній площі квартири 81,16 кв. м. Згідно з довідкою ПАТ «МЖК» № 141 станом на 23 березня 2013 року ОСОБА_2 профінансовано 186 177 грн 80 коп., борг склав 4 548 грн 20 коп. Із наявністю боргу позивач не згоден. Зазначив, що відповідач відмовляється виконувати умови договору щодо передачі квартири у його власність, тому на підставі ст. ст. 331, 876 ЦК України просив визнати за ним право власності на квартиру під будівельним АДРЕСА_1 та визначити фактичну вартість одного квадратного метра квартири.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру під будівельним АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог та рішення суду апеляційної інстанції - у повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди дійшли правильного висновку про недоведеність позовних вимог про визначення остаточної вартості площі квартири у зв'язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів, при цьому суди правильно врахували, що про призначення у справі повторної експертизи сторони не просили, а із наявних у справі висновків експертиз, які призначалися у цій справі, неможливо з'ясувати це питання.

Крім того, правильним є висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, оскільки питання виникнення права власності на об'єкт нерухомості урегульований умовами укладеного між сторонами у справі договору та нормами Закону України «Про інвестиційну діяльність», згідно з якими положення про визнання права власності на підставі рішення суду відсутнє, таким чином, обраний позивачем спосіб захисту права не передбачений ні договором, ні законом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Молодіжний житловий комплекс», третя особа - Херсонське регіональне управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про визнання права власності та визначення остаточної вартості площі квартири, за касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік