АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1097/15 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2; представника Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Стрілкової І.П.; ОСОБА_4 та її представника адвоката Саламандри Г.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третьої особи - Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третіх осіб: Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції( далі - відділ ДВС), ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" про стягнення коштів, необхідних для відновлювального ремонту перепланованих приміщень та моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 31251,60 грн витрат, котрі вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права та 1000 грн моральної шкоди. У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким виконавчий лист № 2-163 від 22.03.2013 року (№4) визнати таким, що не підлягає виконанню, а також відмовити в позові ОСОБА_4

В обгрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що:

- Виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню в порядку ч. 4 ст. 369 ЦПК України з підстав, що обов'язок боржника відсутній, оскільки рішенням суду від 25.06.2012 року визнано право власності на майно, якого не існує.

- Рішення суду прийняте із порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, зокрема, справу за скаргою в порядку ст. 369 ЦПК України розглянуто у позовному провадженні, при цьому безпідставно прийнятий судом до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи скарги.

Представник відділу ДВС апеляційної скарги не визнала.

ОСОБА_4 та її представник заперечили апеляційну скаргу. Рішення суду вважають законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування.

З матеріалів справи вбачається, що:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року по справі за позовом СПД ФО ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвернтаризації", СПД ФО ОСОБА_6 про виділ в натурі 1/2 частини нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на будівлі гаражів легкового автотранстпорту, зобов'язання привести будинок у попередній стан, зобов'язання усунути перешкоди в користуванні майном шляхом звільнення нерухомого майна, зобов'язання передати нежитлові приміщення та гаражі, стягнення різниці вартості фактичних ідеальних часток та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 задоволено частково.

Провести виділ в натурі спільного часткового майна: гаражів легкового автотранспорту по АДРЕСА_1 загальною площею 467,30 кв.м., які належать на праві спільної часткової власності суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 згідно з варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 400 від 11 січня 2010 року.

Виділити в натурі та визнати за суб'єктом підпримницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_4 право приватної власності на: I гараж площею 37,1 кв.м; II гараж площею - 25,8 кв.м.; III гараж площею - 26, 0 кв.м.; IV гараж площею - 25,8 кв.м.; V - гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення 1-1 площею 16,7 кв.м.; приміщення 1-2 площею 17,6 кв.м.; коридор 1-3 площею - 13,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-5 площею 13,0 кв.м.; приміщення 1-6 площею 19,6 кв.м. по АДРЕСА_1.

Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на VI гараж площею - 25,8 кв.м.; VII гараж площею 25,8 кв.м.; VIII гараж площею 25,5 кв.м.; IX площею 26,0 кв.м.; Х гараж площею 25,5 кв.м.; ХІ гараж площею 25,6 кв.м.; коридор 1-7 площею 5,2 кв.м.; приміщення 1-8 площею 20,1 кв.м.; туалет 1-9 площею 1,3 кв.м.; коридор 1-10 площею 10,1 кв.м.; приміщення 1-11 площею 20,1 кв.м.; приміщення 1-12 площею 20,2 кв.м. По АДРЕСА_1.

Стягнути із суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 11157 (Одинадцять тисяч сто пядесят сім) грн. в якості компенсації перевищення вартості частки, набутої в результаті проведеного виділу в натурі спільного часткового майна: гаражів легкового автотранспорту по АДРЕСА_1 загальною площею 467,30 кв.м.

Зобов'язати суб'єкта підприємницкої діяльності - фізичну особу ОСОБА_4 замурувати дверний проріз у пергородці на границі приміщень 1-6 та 1-8 по АДРЕСА_1.

Припинити право спільної часткової власності суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на гаражі легкового автотранспорту по АДРЕСА_1 загальною площею 467,30 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 у користуванні належним їй на праві приватної власності майна шляхом зобов'язання ОСОБА_1 звільнити I гараж площею 37,1 кв.м; II гараж площею - 25,8 кв.м.; III гараж площею - 26, 0 кв.м.; IV гараж площею - 25,8 кв.м.; V - гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення 1-1 площею 16,7 кв.м.; приміщення 1-2 площею 17,6 кв.м.; коридор 1-3 площею - 13,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-5 площею 13,0 кв.м.; приміщення 1-6 площею 19,6 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 0,2277 га по АДРЕСА_1 шляхом зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкод суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_7 у користуванні земельною ділянкою площею 0,2277 га по АДРЕСА_1 та зобовязати ОСОБА_1 надати суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 ключі від загальних воріт для проїзду на земельну ділянку площею 0,2277 га по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2012 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6 відхилено. Рішення Тернопільської області від 04 жовтня 2012 року залишено без змін.

22 березня 2013 року на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року було видано декілька виконавчих листів, у тому числі й виконавчий лист № 2-163/11 р. (а.с.132), яким зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди СПД ФО ОСОБА_4 у користуванні належним їй на праві приватної власності майна шляхом зобов'язання ОСОБА_1 звільнити I гараж площею 37,1 кв.м; II гараж площею - 25,8 кв.м.; III гараж площею - 26, 0 кв.м.; IV гараж площею - 25,8 кв.м.; V - гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення 1-1 площею 16,7 кв.м.; приміщення 1-2 площею 17,6 кв.м.; коридор 1-3 площею - 13,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-5 площею 13,0 кв.м.; приміщення 1-6 площею 19,6 кв.м.

16 травня 2013 року головним державним виконавцем відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом (а.с.133).

Актом державного виконавця від 12 вересня 2013 року (а.с.138) підтверджується виконання рішення суду, зокрема, встановлено, що боржником ОСОБА_1 рішення суду виконано. I гараж площею 37,1 кв.м; II гараж площею - 25,8 кв.м.; III гараж площею - 26, 0 кв.м.; IV гараж площею - 25,8 кв.м.; V - гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення 1-1 площею 16,7 кв.м.; приміщення 1-2 площею 17,6 кв.м.; коридор 1-3 площею - 13,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-5 площею 13,0 кв.м.; приміщення 1-6 площею 19,6 кв.м звільнено, замки замінено, ключі знаходяться у власника ОСОБА_4.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 30 вересня 2013 року стверджується виконання рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_4 у користуванні належним їй на праві приватної власності майна. Зазначено про звільнення боржником ОСОБА_1 гаража площею 37,1 кв.м; гаража площею - 25,8 кв.м.; гаража площею - 26, 0 кв.м.; гараж площею - 25,8 кв.м.; гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення площею 16,7 кв.м.; приміщення площею 17,6 кв.м.; коридор площею - 13,5 кв.м.; приміщення площею 15,5 кв.м.; приміщення площею 13,0 кв.м.; приміщення площею 19,6кв.м. Копію постанови направлено сторонам.

12 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України.(а.с.8)

Відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України в редакції Закону № 3538-IV від 15.03.2006, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, процесуальний законом передбачено спеціальний порядок розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, відповідно до розділу VI ЦПК України "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку ст.369 ЦПК України.(а.с.8). Однак суд, в порушення вимог процесуального права, розглянув заяву в порядку позовного провадження.

Окрім того, суд помилково прийняв до спільного розгляду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку ст.369 ЦПК України, позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, котрі не можуть бути розглянуті в одному провадженні із даною заявою в порядку ст.369 ЦПК України.

За таких обставин, коли порушення судом процесуального права призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду та в частині вирішення вимог заяви ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, постановити нову ухвалу в порядку розділу VI ЦПК України та , зокрема, ст.369 ЦПК України.

У заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та під час розгляду заяви ОСОБА_1 посилалась на ті обставини, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року визнано за ОСОБА_4 право власності на майно, якого не існувало на час розгляду справи у суді та ухвалення рішення по справі, і на час пред'явлення заяви, а саме: приміщення площею 16,7 м.кв., гараж площею - 25,8 м.кв., приміщення 1-2 площею 17,6 м.кв., коридор 1-3 площею 13,5 м.кв., приміщення 1-4 площею 15,5 м.кв., приміщення 1-5 площею 13,0 м.кв., приміщення 1-6 площею 19,6 м.кв. по АДРЕСА_1. (а.с.8). Із цих підстав вона просила визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України.

Тобто, підстави, наведені заявницею, не є тими обставинами із наявністю яких законодавець пов'язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні ст.369 ЦПК України. Фактично заявницею оспорюється законність і обгрунтованість рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2012 року, яке набрало законної сили, і, відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦПК України, є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Крім того, актом державного виконавця від 12 вересня 2013 року (а.с.138) підтверджується виконання рішення суду. Зокрема, даним актом установлено, що: I гараж площею 37,1 кв.м; II гараж площею - 25,8 кв.м.; III гараж площею - 26, 0 кв.м.; IV гараж площею - 25,8 кв.м.; V - гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення 1-1 площею 16,7 кв.м.; приміщення 1-2 площею 17,6 кв.м.; коридор 1-3 площею - 13,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-5 площею 13,0 кв.м.; приміщення 1-6 площею 19,6 кв.м звільнено, замки замінено, ключі знаходяться у власника ОСОБА_4. Акт державного виконавця підписаний усіма учасника виконавчого провадження, у тому числі й ОСОБА_1. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 30 вересня 2013 року було закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-163 від 22 березня 2013 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про зобов'язання ОСОБА_1 звільнити I гараж площею 37,1 кв.м; II гараж площею - 25,8 кв.м.; III гараж площею - 26, 0 кв.м.; IV гараж площею - 25,8 кв.м.; V - гараж площею 25,5 кв.м.; приміщення 1-1 площею 16,7 кв.м.; приміщення 1-2 площею 17,6 кв.м.; коридор 1-3 площею - 13,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-5 площею 13,0 кв.м.; приміщення 1-6 площею 19,6 кв.м., у зв'язку із виконанням даного виконавчого листа (а.с.149). Постанова не була оскаржена учасниками виконавчого провадження і набрала чинності.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третьої особи - Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то колегія суддів вважає за необхідне залишити її без розгляду, оскільки нормами процесуального права - розділу VI ЦПК України не передбачено можливості розгляду позовів, котрі повинні розглядатись у порядку позовного провадження, згідно з вимогами розділу Ш ЦПК України, при вирішенні процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах. При цьому ОСОБА_4 слід роз'яснити її право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,311,312,319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року скасувати.

Постановити ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третьої особи - Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз'яснивши ОСОБА_4, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді