Справа № 343/898/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1718/2015
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" на рішення Долинського районного суду від 23 червня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 23 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» №151к від 24.04.2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_2 на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин та поновити його на роботі на посаді лісничого Слобідського лісництва Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» з дня звільнення - 24.04.2015 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 10231, 10 грн. 10 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу без утримання обов'язкових платежів та 1000, 00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з державного підприємства «Вигодське лісове господарство» в дохід держави 243, 60 грн. 60 коп. судового збору.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення є незаконним, оскільки судом не повністю досліджено обставини справи, надано їм неправильну правову оцінку, неправильно визначено відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, не дотримано норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. №455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.12.2001р. №1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Директором ДП «Вигодське лісове господарство» Матусевичем О.Б. видано наказ № 148-к від 22.04.2015 року про поновлення ОСОБА_2. на роботі з 01 грудня 2014 року та виплачено останньому середній заробіток за один місяць, а також зазначено про поновлення і продовження роботи з 23.04.2015р. Як вбачається з оскаржуваного наказу, керівником відповідача виконано рішення суду повністю і в строки, зазначені в рішенні.

Твердження позивача про те. що йому стало відомо про поновлення на роботі з 24.04.2015 року з отриманого листа Відповідача від 22.04.2015р. №250-04/08 та з підписанням наказу № 148-к від 22.04.2015р.. не відповідає дійсності. Позивачу стало відомо про поновлення на роботі в залі суду апеляційної інстанції, а направлення листа відповідачем було тільки нормальним повідомленням про виконання рішення суду.

Не відповідають дійсності твердження позивача про те. що лист №250-04/08 надісланий на його адресу 23.04.2015р., в день відновлення його на роботі згідно наказу. Дане спростовується поштовою квитанцією від 22.04.2015р. №234. В той же час, у судовому рішенні невірно зазначено дату даного листа - 27.06.2015р. замість 24.06.2015р.

Посилання позивача на порушення вимог закону щодо відібрання пояснень про причини відсутності на роботі 23 і 24 квітня 2015 року також не відповідають дійсності, оскільки відповідачем з'ясовувались причини відсутності на роботі позивача, який. відмовився їх надати письмово , що стверджується актом про появу на роботі та відмову від написання пояснення лісничого ОСОБА_2 від 24.04.2015 року.

Апелянт звертає увагу на те, що своєчасне (27.04 та 28.04.2015 року) надання відповідних пояснень позивачем щодо поважності причин відсутності на роботі з прикладенням відповідних підтверджуючих документів, було б підставою для самостійного звільнення відповідачем наказу про звільнення з роботи від 24.04.2015 року №151 - к.

Судом неправильно встановлено факт відсутності на роботі тільки 23.04.2015р., в той час коли позивач з'явився на роботі і близько 13.35 год. 24.04.2015р. , тобто ОСОБА_2 допустив прогул 23.04.2015р. та 24.04.201 5р. більше 5 годин робочого часу (з 08.00 год. до 13.35 год.).

Суд визнав допустимим і належним доказом у справі довідку Миколаївської комунальної центральної районної лікарні від 27.04.2015р.№ 47, виданої з порушенням порядку, установленому законодавством. Не вирішено питання, чи є надана довідка належним обґрунтованим документом, що засвідчує тимчасову непрацездатність та поважні причини відсутності на роботі позивача, належним чином не перевірив доводів відповідача щодо сумнівної вірогідності довідки №47 та не взяв до уваги факт направлення останнім відповідних заяв до Департамент) охорони здоров'я Львівської ОДА від 25.05.2015р. № 357-04/08, Миколаївського РВ ГУМВС України Львівської області від 25.05.2015р., Миколаївської районної виконавчої дирекції Фонду з тимчасової втрати працездатності від 12.06.2015р. № 384-04/08 з метою перевірки обґрунтованості законності видачі позивачу такої довідки, появу на роботі в день звільнення і не надання відповідних пояснень щодо існування такого факту відповідачу та дійшов передчасного висновку про те. що у позивача достатні підстави для підтвердження тимчасової непрацездатності і поважних причин відсутності на роботі в день звільнення його з роботи. Дане узгоджується з Ухвалою Верховною суду України від 01.10.2008р. у справі 6-23 101 св07.

З огляду на те, що позивач звільнений з роботи 01.12.2014р. вважаємо, що позивачем в даній справі не доведено факту моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому судом першої інстанції безпідставно стягнуто моральну шкоду з відповідача в користь позивача в оскаржуваному рішенні в розмірі 1000,00 грн.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити повністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Роз'ясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду трудових спорів» передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Також відповідно до п. 34 даної постанови, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.04.2015 року (а.с. 40-45), ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді лісничого Слобідського лісництва ДП «Вигодське лісове господарство» з 01 грудня 2014 року і стягнуто на його користь з відповідача 24116,20 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання рішення суду наказом ДП «Вигодсоке лісове господарство» № 148-к від 22.04.2015 року, ОСОБА_2 поновлено на посаді лісничого Слобідського лісництва та наказано приступити до роботи з 23.04.2015 року (а.с.7).

З листа-повідомлення № 250-04/08 від 22.04.2015 року (а.с. 8) вбачається, що відповідач надіслав повідомлення позивачу про поновлення його на роботі у якому також повідомив про необхідність надання реквізитів для перерахування йому грошових коштів. Однак, даних про вручення позивачу такого повідомлення саме 22 квітня 2015 року, відповідач суду не надав.

Позивач надав суду накладну на поштову відправку № 42564, з якої вбачається, що вищевказаний лист відповідача з повідомленням про поновлення на роботі ОСОБА_2 отримав 24.04.2015 року (а.с.26).

Судом встановлено, що 24.04.2015 року ОСОБА_2 з'явився на підприємстві, де під розписку був ознайомлений з наказом № 148-к від 22.04.2015 року про поновлення на роботі і відсутні докази того, що про даний наказ позивачу було відомо раніше.

Наказом відповідача № 151-к від 24.04.2015 року, у зв'язку із відсутністю ОСОБА_2 на роботі 23.04.2015 року, його звільнено з посади лісничого Слобідського лісництва на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин. З даним наказом позивач ознайомлений 28.04.2015 року (а.с. 9).

Суд першої інстанції, оцінивши зібрані докази в сукупності, прийшов до правильного висновку про те, що даний наказ є незаконним.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2 з поважних причин був відсутній на робочому місці 23.04.2015 року, оскільки про існування наказу про його поновлення на роботі дізнався тільки наступного дня - 24.04.2015 року, а також у період часу з 23.04.2015 року по 27.04.2015 року перебував на амбулаторному лікуванні у поліклінічному і відділенні Миколаївської ЦРЛ, що підтверджується довідкою № 47 від 27.04.2015 року, виданою Миколаївською комунальною центральною районною лікарнею Львівської ОДА, а тому відсутні підстави для звільнення його з роботи за прогул 23.04.2015 року (а.с. 11).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доводів відповідача про те, що позивач знав про наказ про поновлення його на роботі саме з 23 квітня 2015 року і позивач не надав пояснень щодо причин відсутності на робочому місці та щодо акту про появу на роботі 24 квітня 2015 року. Суд дав належну правову оцінку таким поясненням відповідача, вказавши, що адміністрація ДП «Вигодське ЛГ», виносячи оскаржуваний наказ № 151-к від 24.04.2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_2, допустила порушення п.4 ч.1 ст. 40 КЗПП України, достовірно не переконалась про причини його відсутності на робочому місці. Суд прийшов до переконання про скасування такого наказу як незаконного та поновлення позивача на роботі з виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи моральне відшкодування в розмірі 1 000 грн., суд першої інстанції встановив, що така шкода йому була завдана саме діями відповідача. Колегія суддів також вважає, що позивач переніс у зв'язку із звільненням з роботи моральні переживання, які були пов'язані з відсутністю у нього засобів до існування у майбутньому, змінами у організації свого життя.

Апеляційна скарга не є переконливою, а посилання на порушення судом норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості судового рішення. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 23 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

М.Д. Горейко