АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №753/8407/15 Головуючий у 1 інстанції Домарєв О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Побірченко Т.І., Шкоріної О.І., при секретарі Басюк Ю.В.,

за участю відповідача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково: з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.04.2015; вирішено питання розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1991, від шлюбу мають двох дітей - повнолітнього сина ОСОБА_6, 1993 року народження, та неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

24.07.2013 позивачці встановлено І групу інвалідності довічно за загальним захворюванням, у зв'язку з чим вона отримує пенсію у розмірі 1149,72грн на місяць.

Виходячи з того, що позивачка зобов'язана брати участь в утриманні неповнолітньої доньки нарівні з батьком дитини у розмірі не менше ніж 385,80грн на місяць (прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено в 1286грн на період з 01.01.2015 по 30.11.2015), у зв'язку з чим на її особисте забезпечення залишається 1149,72грн - 385,80грн = 763,92грн, що менше від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, в 949грн на місяць, а також враховуючи, що позивач за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги, не може самостійно вільно пересуватись, потребує витрат на ліки та медичні препарати, виходячи з положень ст.ст.75,79,90 СК України, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів на її утримання. При цьому судом враховано, що відповідач має постійний стабільний дохід в розмірі 6953,50грн на місяць. В частині вимог про стягнення аліментів пожиттєво суд вважав їх такими, що не грунтуються на нормах матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача просила відхилити апеляційну скаргу і залишити без змін законне і обгрунтоване на її думку рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.75 СК України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. З огляду на таке предметом доказування у даній справі та підставами виникнення права на утримання одного з подружжя є наявність зареєстрованого шлюбу між сторонами, непрацездатність позивача, її потреба матеріальної допомоги та спроможність відповідача таку допомогу надавати.

Правильно встановлено судом, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується жодною зі сторін, що ОСОБА_5 є інвалідом І групи довічно за загальним захворюванням, яка встановлена їй під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, - тобто, є непрацездатною дружиною (ч.3.ст.75 СК України).

Разом з тим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 є такою, що потребує матеріальної допомоги відповідно до ч.4 ст.75 СК України, не грунтується на встановлених судом обставинах і вимогах закону, адже її пенсія по інвалідності становить 1149,72грн на місяць, що забезпечує їй прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 949грн. Зазначена обставина не дає підстав уважати, що ОСОБА_5 є такою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні положень ч.4 ст.75 СК України.

Покладені в основу рішення суду доводи позивача та її представника про те, що ОСОБА_5 зобов'язана брати участь в утриманні неповнолітньої доньки нарівні з батьком дитини, у зв'язку з чим на її особисте забезпечення залишається сума, менша від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Способи виконання батьківських обов'язків утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду і не є предметом спору у даній справі. Це питання не перевірялось і не досліджувалось судом у рамках розгляду даної справи на предмет доведеності. Фактично висновок суду про те, що позивач виконує свій обов'язок брати участь в утриманні неповнолітньої доньки нарівні з батьком дитини, грунтується лише на приписах сімейного законодавства про те, що так має бути, і є припущенням, адже пояснення сторін щодо вказаних обставин є суперечливими, а належних і допустимих доказів на підтвердження тих чи інших доводів суду у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку не надано.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для висновку про те, що доходи (пенсія) позивача не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. На інші обставини в обгрунтування своїх вимог про те, що ОСОБА_5 є особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України, позивач і її представник не посилались, доказів на підтвердження таких обставин не надали.

З огляду на викладене відсутні передбачені законом підстави вважати, що ОСОБА_5 має право на утримання її чоловіком ОСОБА_5, а тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Т.І.Побірченко

О.І.Шкоріна