УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бородіні А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту.

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд заборонити Десятій Київській державній нотаріальній конторі видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлого ОСОБА_3, до завершення розгляду цивільної справи та набрання рішення суду законної сили, посилаючись на те, що позивачем оскаржується заповіт його батька ОСОБА_3, виданий на ім`я ОСОБА_2, оскільки на момент написання заповіту батько знаходився у безпорадному стані і не міг усвідомлювати значення своїх дій і вразі не вжиття заходів забезпечення позову, може призвести до неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, але їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Постановою ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 4 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати заповіт ОСОБА_3 недійсним посилаючись на те, що на момент складання заповіту, його батько перебував у безпорадному стані і не усвідомлював значення свої дій. А тому при невжитті заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права відповідачів та третіх осіб порушені, в зв'язку з застосування заходів забезпечення позову, не будуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-152, 208, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Десятій Київській державній нотаріальній конторі видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлого ОСОБА_3 до завершення розгляду цивільної справи та набрання рішенням суду законної сили.

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання : АДРЕСА_1.

За даною ухвалою боржником є ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_2

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Направити ухвалу до Десятої Київської державної нотаріальної контори (01000, м. Київ, вул. Бажова, 13/9) для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н. О. Яровенко