АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/725/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Кузьменко І.О.
Провадження № 22-ц/789/1157/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Гурзель І. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю - ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Підволочиського районного суду від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.02.2010 р. відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти у її користь на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Посилаючись на те, що від сплати аліментів ОСОБА_2 ухиляється, внаслідок чого станом на 05.06.2015 р. за ним утворилася заборгованість в сумі 11 280 гр.50 коп., просила на підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України стягнути неустойку за період з 01.10.2013 р. по 01.06.2015 р. у розмірі 34 683 гр. 09 коп.

Рішенням Підволочиського районного суду від 23 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі сім тисяч гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 346,83 грн.

ОСОБА_1 звернулася в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, посилаючись на те, що суд безпідставно зменшив розмір пені, в зв'язку з чим просила рішення Підволочиського районного суду від 23 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 34683 грн. 09 коп.

ОСОБА_2 теж звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, посилаючись на те, що суд безпідставно прийшов до переконання, що заборгованість утворилась з його вини, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційних скаргах, судова колегія вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2008 року до 12 квітня 2013 року. Даний шлюб на підставі рішення Волочиського районного суду від 12 квітня 2013 року було розірвано.

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Рішенням Волочиського районного суду від 17 лютого 2010 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заборгованості починаючи з 26.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

27.02.2013 року на підставі виконавчого листа, виданого Волочиським районним судом 17.02.2010 року, державним виконавцем ВВС Волочиського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження по стягненню з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ? частини заробітку.

11.09.2013 року вищезазначене виконавче провадження закінчено з направленням виконавчого листа за належністю до іншого органу ДВС, а саме відділу ДВС смт. Підволочиськ Тернопільської області - місцю проживання відповідача.

18.09.2013 року державним виконавцем ВДВС Підволочиського районного відділу управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 17.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання сина.

Вищезазначені постанови державних виконавців були направлені сторонам, що стверджується копіями листів від 17.02.2013 р., від 18.09.2013 р.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 05.06.2015 року, виданого ДВС Підволочиського району загальна сума заборгованості по аліментах ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з 01.09.2013 р. по 01.05.2015 р. становить 12 400 грн.

Згідно долучених відповідачем квитанцій, останній сплатив добровільно аліменти в розмірі 400 грн. у грудні 2013 року, 390 грн. і 400 грн. відповідно у жовтні та листопаді 2014 року, 150 грн. у квітні 2015 року, 957 грн. - у червні 2015 року. Позивачка визнає сплату відповідачем даних сум як аліментів, а тому загальна сума заборгованості по аліментах станом на червень 2015 року ( до 01.06.2015 року) становитиме 11 060 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищезазначені вимоги закону, суд першої інстанції підставно прийшов до переконання, що заборгованість виникла з вини відповідача, а тому обґрунтовано визнав за позивачкою право на отримання пені в зв'язку з наявністю заборгованості по аліментах.

При обчисленні розміру неустойки, суд першої інстанції правильно застосував норми наведеної вище ст. 196 СК України, врахував, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому правильно визначав неустойку в розмірі 1% від розміру заборгованості по аліментах кожного місяця, визначеного державним виконавцем, помножену на кількість днів, що залишились по травень 2015 року, часу зазначеного позивачкою.

При цьому суд з'ясував розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановив строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, суми часткового погашення заборгованості та з урахуванням встановленого обчислив розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня часткового погашення заборгованості та дати зазначеної в позові, підсумував розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначив її загальну суму.

Разом з тим, суд, правильно встановивши період прострочки по сплаті аліментів з вересня 2013 року по травень 2015 року, обгрунтовано застосувавши методику нарахування пені, визначену законом, помилився у проведенні розрахунків, а тому колегія вважає за необхідне навести розрахунки пені з виправленням допущених судом арифметичних помилок.

При визначенні розміру пені по заборгованості аліментів за вересень 2013 року в сумі 554 грн суд правомірно врахував суму аліментів в розмірі 400 грн., сплачених відповідачем в грудні в розмірі 400 грн., а тому пеня за період з жовтня 2013 р. по грудень 2013 року становитиме 348,48 грн. ( 554 грн. на період прострочки 62 дні), пеня на залишок аліментів в розмірі 154 грн.( 554-400) за період з 01.01.2014 р по 01.10.2014 р.( до погашення у жовтні 2014 року) становитиме 421,96 грн. ( 154 грн.*274 дні). Таким чином загальна сума пені по сплаті аліментів за вересень 2013 року становитиме 343,48+421,96=765,44 грн.

Пеня на заборгованість по аліментах за жовтень місяць 2013 року в сумі 563,50 грн. за період з 01.11.2013 р. по 01.10 2014 р. ( частково зараховуємо 236 грн. з аліментів сплачених у жовтні 2014 р., а саме 390-154=236) становитиме 563,50*335 дні =1184,73 грн., а пеня на суму, яка залишилась 563,50-236,=327,5 грн. за період з 01.10.2014 р. по 01.11 2014 р. становитиме 203,05 (327,50*62 дні).

Таким чином, пеня за жовтень 2013 року становитиме 1187,73+203,05=1390,78грн.

Пеня за листопад 2013 року на заборгованість по аліментах в сумі 563,50 грн., за період з 01.12.2013 року по 01.12.2014 року становитиме 563,50грн.* 366 дні = 2062,41 грн. Частково зараховуємо 72,50 грн. з погашених аліментів у листопаді 2014 року, а тому пеня на суму заборгованості 491,0 ( 563,50-72,50=491,0) за період з 01.01.15 р. по 01.06.2015р. становитиме 441,9 грн.(491,0* 152 днів=746) Таким чином, пеня за листопад 2013 року становитиме 2808,41 грн. (2062,41+746).

Пеня за грудень 2013 року : за період з 01.01.2014 р. по 01.06.2015 р 563,50 *517 день=2913,30 грн.

Пеня за січень 2014р. період з 02.2014р. по 05.2015р. становитиме 507,75*486 днів = 2738,61 грн.

Пеня за лютий 2014 р. - 507,75*486 днів= 2467,62 грн (період з березня 2014 р. по травень 2015 р.)

Пеня за березень 2014 року 507,75*427=2168,09 грн.; за квітень 543 грн*397 дні=2155,71 грн.; за травень 543*366=1987,38грн.; за червень 543*336=1824,40 грн.; за липень 546*305=1665,30 грн.; за серпень 546*274=1496,04 грн.; за вересень 546*244=1332,24 грн.; за жовтень 558*213=1188,56 грн.; за листопада 558*183=1021,14 грн.; за грудень 558*152= 848,16 грн.; за січень2015 544,2*121=675,18 грн.; за лютий 544,25*93=518,94 грн.; за березень 544,25*62=345,96 грн.; за квітень 544,25*32= 178,56 грн.

Таким чином, сума пені нарахована на суму заборгованості становить 29 489,74 грн.

Відповідно до ст.196 ч.2 СК України розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із вимогами ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла в зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені обставини справи, зокрема складне матеріальне становище ОСОБА_2, співмірність суми заборгованості по аліментах ( в розмірі 11060 грн. ),суд першої інстанції підставно зменшив розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів до 7 000 грн.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що підстав для зменшення пені не встановлено, оскільки судом належним чином перевірені доводи відповідача щодо його матеріального та сімейного стану,і встановлено наявність підстав, які відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки (пені). Апелянтом ОСОБА_1 висновки суду не спростовані.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що його вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня, оскільки судом встановлено, що відповідач знав про свій обов'язок утримувати дитину, знав про рішення Волочиського районного суду від 17 лютого 2010 року про стягнення з нього аліментів, до вересня 2013 року з відповідача проводилось стягнення аліментів, після вересня 2013 року сам відповідач періодично сплачував аліменти, що стверджується долученими до матеріалів справи квитанціями.

Крім того, відповідачу направлялися постанови відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, його закриття та направлення виконавчого листа до Підволочиського відділу ДВС.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308; 313-315; 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 23 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді