АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1676/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до відділу Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області, третя особа: Ризинська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та виділення іншої земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суджу з позовом до відділу Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області, третя особа: Ризинська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та виділення іншої земельної ділянки.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та був членом колгоспу ім. Гришка с. Ризине Звенигородського району Черкаської області.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2006 року він отримав земельну ділянку розміром 4,79 га в адміністративних межах Ризинської сільської ради. Земельна ділянка складається з двох земельних ділянок розмірами 2,0083 га та 2,7805 га. На обидві ділянки відповідно виготовлена технічна документація та присвоєні кадастрові номери. Ділянки винесені в натурі та виставлені межові знаки, однак користуватися земельними ділянками він не може.

Відповідно до актів обстеження земельної ділянки площею 2,7805 га в натурі від 3 лютого 2015 року встановлено, що рілля площею 1,0362 га придатна для товарного сільськогосподарського виробництва, а земельна ділянка площею 1,7438 га містить схил більше 10 градусів та частково заболочена, що унеможливлює її подальше використання у сільськогосподарських цілях.

Ділянка площею 2,0083 га - рілля площею 0,7856 га придатна для товарного виробництва, а земельна ділянка площею 1,2244 га містить схил більше 10 градусів та частково заболочена, що також унеможливлює її подальше використання у сільськогосподарських цілях.

Він неодноразово звертався до Ризинської сільської ради, відділу Держземагенства у Звенигородському районі, але вони не можуть вирішити цього питання.

Сільська рада посилається на те, що земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, а тому питання повинне вирішувати Держземагенство у Звенигородському районі, а Держземагенство рекомендує питання вирішувати в судовому порядку.

Просив суд скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 647770, виданий Звенигородською райдержадміністрацією 1 лютого 2007 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 03 на ім'я ОСОБА_6 Зобов'язати відділ Держкомзему у Звенигородському районі та Ризинську сільську раду Звенигородського району Черкаської області виділити йому іншу аналогічну земельну ділянку в адміністративних межах Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області та виготовити нову технічну документацію.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій апелянт, посилаючись на, неповноту судового розгляду , , на незаконність рішення і часткову його невідповідність обставинам справи, оскільки суд не встановив в якому стані знаходяться земельні ділянки, не врахував, що вони не придатні для сільськогосподарського виробництва у звязку з чим не відповідають їх цільовому призначенню, просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши учасників процесу, що зявилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав .

Відповідно до ст.1216 ЦК України, що набрав чинності 01 січня 2004 року , спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 2 ст. 1268 ЦК України , що набрав чинності 01 січня 2004 року, містить норму про безумовність акту прийняття спадщини. Згідно з п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р., спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується позивачем ОСОБА_6, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2006 року /а.с.4/ отримав земельну ділянку розміром 4,79 га в адміністративних межах Ризинської сільської ради, успадкувавши її після смерті його матері ОСОБА_7

Вказана земельні ділянка складається з двох земельних ділянок розмірами 2,0083 га та 2,7805 га. На обидві ділянки відповідно виготовлена технічна документація та присвоєні кадастрові номери. Ділянки винесені в натурі та виставлені межові знаки.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

А позивач не надав суду доказів та не вказує у позовній заяві , що відповідач - відділ Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області порушив його право як власника успадкованої земельної ділянки.

Навпаки судом встановлено, що у ОСОБА_6 претензій щодо меж та конфігурації земельних ділянок не має, що зафіксовано в актах прийому-передачі межових знаків на зберігання /а.с.7,26,39,51/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 отримав зазначені земельні ділянки у власність у порядку спадкування в такому ж стані як і на момент звернення з даним позовом. І при цьому позивач не надав доказів , що попередній власник, а саме спадкодавець ОСОБА_7, за життя ставила питання щодо порушення її прав при отриманні цих земельних ділянок в процесі приватизації .

Тому суд правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_6, вказавши, що наявність схилів та заболоченість частини земельної ділянки , отриманої у спадок, не може бути підставою для скасування державного акту на право власності на землю та виділення позивачу в обмін на його земельну ділянку іншої за рахунок земель резерву сільської ради, оскільки саме в такому стані та з такими характеристиками він прийняв дану земельну ділянку у спадщину.

Також суд обгрунтовано відхилив доводи позивача , що підставою для визнання скасування державно акту на право власності на земельну ділянку та зобовязання відповідача виділити йому іншу земельну ділянку є та обставина, що ця земельна ділянка не відповідає її цільовому призначенню.

Оскільки цільове призначення даної земельної ділянки у спосіб визначений законом змінено не було, а відповідно до ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать як сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), так і несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці без надання доказів, що спростовують висновки суду, є не суттєвими , не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи ,та не дають підстав для зміни чи скасування оспорюваного рішення суду.

Частиною 1 ст.308 ЦПК України передбачено , що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а ч.2 ст.308 ЦПК України передбачає також , що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому , за встановлених обставин , апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до відділу Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області, третя особа: Ризинська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та виділення іншої земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після її проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :