Справа № 505/3622/15-ц
Провадження № 2/505/1711/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.

та адвоката (ів) представника громадськості розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ЛИПЕЦЬКОЇ ОСОБА_2

КОТОВСЬКОГО РАЙОНУ

про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Липецької сільської ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві вона вказала, що є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 19.12.2005 року. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що належала померлій на праві власності. Однак так як відомості про земельну ділянку не внесені до державного земельного кадастру про земельну ділянку та відсутні у базі даних Державного земельного кадастру, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких підстав позивач змушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідача - Липецька сільська рада у судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву у якій просив справу слухати у відсутність їх представника, позовні вимоги визнає, не заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємицею земельної ділянки, розташованої в межах Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, площею 1,8714 га, ОСОБА_3 (в матеріалах справи наявні свідоцтва про народження та одруження позивача - а.с. 6,8), яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 19.12.2005 року - померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 032526 від 21 грудня 2005 року - а.с. 7). Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,8714 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності останній ( державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026221, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00074 - а.с.9) .

Відповідно з п. 4.15 глави 10 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусам проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. П.п. 4.20 вищезазначеного порядку визначає, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Згідно наданого позивачці роз'яснення, земельній ділянці що згідно державного акту серії ІV-ОД № 026221 належала ОСОБА_3 кадастровий номер не призначався.

На підставі вищевикладеного та п.4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,8714 га, що розташована на території Липецької сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІV-ОД № 026221 належала ОСОБА_3, яка померла 19.12.2005, неможливо.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки наданої Липецькою сільською радою № 1354 від 26.08.2015 року ОСОБА_1 проживала разом із своєю матір'ю ОСОБА_3 та здійснювала догляд за нею до дня її смерті, 19 грудня 2005 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Котовського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_3, яка померла 19 грудня 2005 року, а саме: земельну ділянку площею 1,8714 га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026221, виданого на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації № 504/03 від 16.12.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00074.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька