У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Писаної Т.О., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) звернулося до суду з позовом, вимоги якого уточнило в ході розгляду справи та просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 132 349,53 грн, з яких: 59 574,42 грн - заборгованість по кредиту, 63 487,02 грн - заборгованість по відсотках, 3 420 грн - по комісії, 5 868,09 грн - пеня.

Позов мотивовано тим, що 26 вересня 2005 року між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 32000 доларів США строком на 180 місяців по 26 вересня 2010 року зі сплатою 12,5% річних за користування коштами. В той же день між позивачем та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_6, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що 11 серпня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Марс-1» та ОСОБА_6 було укладено Генеральну угоду про пайову участь в будівництві жилого торгово-офісного комплексу за адресою АДРЕСА_1, а саме: однокімнатної квартири. Згідно даного договору ОСОБА_6 надає ТОВ «Марс-1» грошові кошти на будівництво квартири. 26 вересня 2005 року між позивачем з однієї сторони, ТОВ «Марс-1» з другої сторони, ОСОБА_6 з третьої сторони, укладено додаткову угоду до Генерального договору про пайову участь у будівництві від 11 вересня 2005 року, згідно з п. 1.1. якої в зв'язку з отриманням ОСОБА_6 у банку кредиту (кредитний договір від 26 вересня 2005 pоку), майнові права за Генеральним договором про пайову участь у будівництві від 11 серпня 2005 року, що укладений між ТОВ «Марс-1» та ОСОБА_6 оформлено в заставу за вказаним вище кредитним договором. Пунктом 1.2 передбачено, що для виконання умов Генерального договору про пайову участь у будівництві сторони домовились, що ТОВ «Марс» протягом 5 днів з моменту отримання необхідних документів для оформлення правовстановлюючих документів на збудовану квартиру, передає їх АППБ «Аваль», згідно наданої ОСОБА_6, довіреності. Згідно п. 1.3. в разі дострокового розірвання Генерального договору про пайову участь у будівництві з будь-яких причин, ТОВ «Марс-1» протягом 2 (двох) банківських днів повідомляє про це банк та протягом 20 банківських днів після розірвання Генерального договору про пайову участь у будівництві перераховує всі внесені ОСОБА_6 кошти, за винятком плати за розірвання договору у розмірі 10 відсотків від загальної суми отриманих від ОСОБА_6 коштів, що утримуються банком, в погашення заборгованості ОСОБА_6 по кредитному договору на указаний банком рахунок. Подальші розрахунки здійснюються між банком та ТОВ «Марс-1».

24 жовтня 2005 року між позивачем та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №2, якою було внесено до пункту 1.4 договору зміни. Пункт 2.1 викладено в наступній редакції - кредитні кошти призначені для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини місцевий суд дійшов висновку, що позивач після укладання тристоронньої угоди став повноправною стороною Генеральної угоди про пайову участь у будівництві і тому мав обов'язки та ніс відповідальність (витрати) самостійно, як сторона цього договору.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновками останнього та виходив з того, що після розірвання договору від 11 серпня 2005 року про часткову участь у будівництві житлового торгівельного-офісного комплексу, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Марс-1», саме ТОВ «Марс-1» повинно перерахувати позивачу всі внесені ОСОБА_6 кошти. Разом з тим, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і не вирішив питання про залучення до участі у справі ТОВ «Марс-1».

Згідно висновків апеляційного суду, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 вересня 2005 року між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 32000 доларів США строком на 180 місяців по 26 вересня 2010 року зі сплатою 12,5% річних за користування коштами.

26 вересня 2005 року між позивачем та ОСОБА_7 укладений договір поруки, відповідно до п.1.2 якого поручитель ОСОБА_7 на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням ОСОБА_6, які виникають з умов кредитного договору від 26 вересня 2005 року у повному обсязі цих зобов'язань.

11 серпня 2005 року між ТОВ «Марс-1» та ОСОБА_6 укладено Генеральну угоду про пайову участь в будівництві жилого торгово-офісного комплексу за адресою: АДРЕСА_1, а саме: однокімнатної квартири. Згідно даного договору ОСОБА_6 надає ТОВ «Марс-1» грошові кошти на будівництво квартири.

26 вересня 2005 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Марс-1», ОСОБА_6, укладено додаткову угоду до Генерального договору про пайову участь у будівництві від 11 вересня 2005 року, згідно з п. 1.1, якої, у зв'язку з отриманням ОСОБА_6 у банку кредиту, майнові права за Генеральним договором про пайову участь у будівництві від 11 серпня 2005 року, що укладений між ТОВ «Марс-1» та ОСОБА_6, оформлено в заставу за вказаним вище кредитним договором.

Пунктом 1.2 передбачено, що для виконання умов Генерального договору про пайову участь у будівництві від 11 серпня 2005 року сторони домовились, що ТОВ «Марс-1», протягом 5 днів з моменту отримання необхідних документів для оформлення правовстановлюючих документів на збудовану квартиру, передає їх АППБ «Аваль» згідно наданої ОСОБА_6 довіреності.

24 жовтня 2005 року між позивачем та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №2, якою до пункту 1.4 договору було внесено зміни. Пункт 2.1 викладено в наступній редакції - кредитні кошти призначені для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року розірвано договір від 11 серпня 2005 року про часткову участь у будівництві житлового торгівельно-офісного комплексу, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Марс-1».

Згідно п. 1.3. додаткової угоди до Генерального договору про пайову участь у будівництві від 11 вересня 2005 року в разі дострокового розірвання Генерального договору про пайову участь у будівництві з будь-яких причин, ТОВ «Марс-1» протягом 2 (двох) банківських днів повідомляє про це банк та протягом 20 банківських днів після розірвання Генерального договору про пайову участь у будівництві перераховує всі внесені ОСОБА_6 кошти, за винятком плати за розірвання договору у розмірі 10 відсотків від загальної суми отриманих від ОСОБА_6 коштів, що утримуються ТОВ «Марс-1», в погашення заборгованості ОСОБА_6 по кредитному договору від 26 вересня 2005 року на указаний банком рахунок. Подальші розрахунки здійснюються між банком та ОСОБА_6

Встановивши вказані обставини, апеляційний суд вважав, що після розірвання договору від 11 серпня 2005 року про часткову участь у будівництві, саме ТОВ «Марс-1» повинно перерахувати позивачу усі внесені ОСОБА_6 кошти. Саме такі висновки стали підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи позивач посилався на те, що погашення заборгованості за кредитним договором перед банком має здійснювати саме позичальник разом з фінансовим поручителем.

Разом з тим, вказаним доводам апеляційний суд не надав жодної правової оцінки та їх не спростував.

Вирішуючи даний спір та залишаючи без змін рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника і поручителя суд апеляційної інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не зазначив норми матеріального права, з якої виходив вважаючи заявлені банком вимоги безпідставними.

Апеляційним судом не надано мотивування усім доводам сторін у справі, зокрема доводам апеляційної скарги позивача, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вказане вище свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
О.В. Умнова