АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/826/15 Доповідач - Костів О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

за участю позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача -

ПАТ СК «Країна» - Прийдун П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала тим, що 29 жовтня 2013 року її транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої визнано ОСОБА_3 Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ПАТ «СК «Країна». Згідно звіту автотоварознавчого дослідження №279/1 вартість матеріального збитку, заподіяного її автомобілю внаслідок ДТП, складає 27931.39 грн. Неодноразові звернення до відповідача з проханням відшкодувати ці кошти результату не дали, що і змусило її звернутись до суду. Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_1 просила стягнути в її користь з ПАТ «СК «Країна» 10716.69 грн. матеріальної шкоди (різниця між розміром збитків та сумою, яка відшкодована страховою компанією), а з ОСОБА_3 - 24000 грн. моральної шкоди; 500 грн. франшизи; 3000 грн., витрачених на оплату праці адвоката; 500 грн. та 150 грн. затрат на послуги експерта по основному та додатковому договорах, а також витрати, спрямовані на повідомлення відповідача. В обґрунтування вказаного зазначила, що часнику страхового відшкодування, а саме 17221 грн. ПАТ «СК «Країна» їй перерахувало, а тому невідшкодованими залишились 10716.69 грн. Що ж до ОСОБА_3, то він, як винуватець ДТП, зобов'язаний відшкодувати їй усі інші витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_1 3544.22 грн. невиплаченого страхового відшкодування та 243.60 грн. судового збору.

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «Страхова компанія «Країна» пошкоджені запасні частини, що підлягали заміні, зазначені у звіті № 8093 від 14 січня 2014 року в графі «запчастини».

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 500 грн. франшизи, 4000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. оплати праці адвоката, 59.99 грн. поштових витрат та 243.60 грн. судових витрат.

В задоволенні решті заявлених вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, відповідачі ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_3 подали на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказують, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

ОСОБА_1, зокрема, зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги висновок автотоварознавчого дослідження про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля, що висвітлений у звіті № 279/1 від 26 листопада 2013 року, проведеного аварійним комісаром, експертом - оцінювачем ОСОБА_4, згідно якого вартість матеріального збитку, спричиненого її автомобілю, становить 27931.69 грн. Крім того, судом не враховано завдану значну моральну шкоду. Просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд в іншому складі суду.

ПАТ «СК «Країна» в апеляційній скарзі зазначає, що доплата розміру ПДВ в розмірі 3544.22 грн. могла бути здійснена страховою компанією на користь ОСОБА_1 виключно у випадку, якщо документально підтверджено факт проведення ремонту транспортного засобу та факт оплати проведення ремонту. Просить скасувати рішення частково та ухвалити нове рішення, за яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ПАТ СК «Країна» повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає, що судом безпідставно стягнуто із нього в користь позивачки 4000 грн. моральної шкоди. Просить рішення в даній частині скасувати та в задоволенні позовних вимог до нього відмовити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній. Проти апеляційних скарг ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_3 заперечила.

Представник ПАТ «СК «Країна» - Прийдун П.В. свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній. Проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки, представника відповідача ПАТ «СК «Країна», ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційний скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «СК «Країна» підлягає до задоволення, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до задоволення не підлягають, виходячи із наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

25 липня 2013 року між ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АС/5290654, згідно якого забезпечено транспортний засіб автомобіль марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1.

Згідно постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України при адміністративні правопорушення.

Даною постановою встановлено, що 29 жовтня 2013 року близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «ДАФ - 95 XF 380», д.н.з.НОМЕР_2, прямуючи перехрестям вулиць Протасевича - Гайова - Об'їзна та буксируючи напівпричіп д.н.з.НОМЕР_3, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті даної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 22.1 даного Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.33.3 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно з вимогами ст.34.3 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ст.34.2 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, рійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

На виконання зазначеної вимоги Закону відповідачем в присутності ОСОБА_1 було оглянуто її пошкоджений транспортний засіб та складено відповідний акт від 29 жовтня 2013 року.

Враховуючи, що представник відповідача у встановлений законом термін оглянув автомобіль ОСОБА_1, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивачки були відсутні правові підстави для самостійного обрання аварійного комісара і замовлення звіту № 279/1 від 26 листопада 2013 року, а тому суд вірно не взяв його до уваги.

Натомість, на замовлення СК «Країна», 14 січня 2014 року оцінювачем ОСОБА_5 було складено звіт для визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля і встановлено, що такі видатки складатимуть 21265.33 грн. з ПДВ і 17721.11 грн. - без ПДВ.

Тобто розмір ПДВ становить 3544.22 (21265.33 - 17721.11 = 3544.22) грн.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ «СК «Країна» безпідставно зменшила страхове відшкодування ОСОБА_1 на вказану суму, чим порушила її права, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «СК «Країна» 12 червня 2014 року було сплачено страхове відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 17221.11 грн., відповідно до Заяви на виплату страхового відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілої особи - ОСОБА_1, що підтверджується платіжним дорученням №2507 від 12 червня 2014 та реєстром №43 від 11 червня 2014 року.

Таким чином, доплата розміру ПДВ в розмірі 3544.22 грн. могла бути здійснена ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 у випадку, якщо б остання документального підтвердила факт проведення ремонту транспортного засобу, або факт оплати проведеного ремонту.

Натомість, суд, встановивши, що ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування, не встановивши, що пошкоджений автомобіль було відремонтовано, прийшов до хибного висновку про «безпідставне зменшення страхового відшкодування».

В узагальненні Верховного суду України судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, викладеному у листі від 19 липня 2011 року, зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ). Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з'ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ».

Таким чином, судом не застосовано норму матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, зокрема, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в результаті ДТП позивачці була заподіяна моральна шкода, що супроводжувалась психологічним стресом, моральними переживанням, незручностями, що пов»язані із пошкодженням транспортного засобу та необхідністю докладати додаткові зусилля для усунення негативних наслідків ДТП.

В силу вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, даних у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Країна» слід задовольнити, а в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування - скасувати та ухвалити в даній частині нове рішення, яким в задоволенні позову в даній частині слід відмовити. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування - скасувати

Ухвалити в даній частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

В задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис.

Судді - два підписи.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області О.З. Костів