АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/5882/13-ц 22-ц/774/1017/К/15
Справа № 216/5882/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1017/К/15 Мазурчак В.М.
Категорія № 27 (ІІІ) Доповідач Соколан Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.,

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі: Маслової К. В.

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (надалі ПАТ «ПУМБ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правопимємником якого є позивач, та ОСОБА_6 укладено Кредитний договір №84/08ФЛ, згідно умов якого, відповідачу надані кредитні кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом кредитування 2020000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між Банком та ОСОБА_4 укладений Договір поруки № 84/08ФЛ від 25.02.2008 р. згідно якого останній поручився перед Банком за виконання Боржником своїх зобов'язань по Кредитному договору.

Відповідачі, як солідарні боржники, зобов'язання за кредитним договором своєчасно не виконують, у строки, обумовлені у кредитному договорі, кредит та відсотки за його користування, не сплачують, у зв'язку з чим, станом на 10.07.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 4 119 949,68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором № 84/08ФЛ від 25.02.2008 р. та Договором поруки №84/08ФЛ від 25.02.2008 року, яка станом на 10.07.2013р. в загальному розмірі становить 4119949,68 грн.. з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2019995,46 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 10.07.2013р., в розмірі 1875940,68 гривень; пеня, нарахована за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, станом на 10.07.2013р. в розмірі 224013,54 грн., та судовий збір у розмірі - 3441 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволені позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства розглянув справу без належного повідомлення відповідача, чим позбавив його участі у справі та наданні заперечень проти позову. Крім того, судом не взято до уваги, що на виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та боржником укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_4 передав банку в іпотеку комплекс споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1, на яки 09 вересня 2009 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис та звернуто стягнення, проте при розрахунку заборгованості не врахована вартість іпотечного майна та відсутні відомості щодо його реалізації. Крім того, вважає, що судом не враховано припинення поруки у відповідності до п.4 ст.559 ЦК України. Також судом не взято до уваги пропуск позивачем строку позовної давності до основної вимоги та до вимоги про стягнення пені, який обчислюється річним терміном.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При вирішенні спору судом встановлено, що згідно кредитного договору №88/08ФЛ від 25.02.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6, останньому надані кредитні кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом кредитування 2020000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами по строковій заборгованості - 15,7 %, та процентами по простроченій заборгованості - 20,7%, із кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 23 лютого 2021 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 укладений Договір поруки № 84/08ФЛ від 25.02.2008 р. згідно умов якого , поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_6 свої зобов'язання перед банком по поверненню кредитних коштів не виконував, чим порушив умови договору кредиту та вимоги діючого законодавства України та у зв'язку із порушенням зобов'язань заборгованість за розрахунками позивача станом на 10 липня 2013 року становить 224013,54 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2019995,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1875940,68 грн., пеня за порушення строків сплати процентів - 224013,54 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі «ПАТ «ПУМБ», суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обов'язку відповідачів, як солідарні боржників, сплатити заборгованість за кредитним договором та договором поруки..

Колегія суддів не погоджується повністю із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п. 4.1 вказаного договору поруки, він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно умов кредитного договору, виконання графіку погашення кредиту та процентів, кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 23 лютого 2021 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

При цьому право дострокового повернення означає, шо кредитор вимагає виконання зобов'язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно з положеннями ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз змісту статей 1054 і 559 ЦК України дає_підстави вважати, що у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання (дострокове виконання основного зобов'язання), звернувшись до суду з вимогою про дострокове стягнення з позичальника суми за кредитним договором, а договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється з наступного дня після зміни строку виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається ( а.с. 159-162), що у зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право на повернення кредиту достроково шляхом вчинення виконавчого напису, який було вчинено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тактаровим В.Б. 09 вересня 2009 року за № 1686 на іпотечному договорі. Звернуто стягнення на предмет іпотеки для задоволення зобов?язання у розмірі 2 019 995, 46 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка визначена як прострочена заборгованість та кредит, що залишився і строк погашення платежів по якому ще не настав на користь ЗАТ «Донгорбанк». Виконавчий напис прийнято до виконання 29.03.2013 року.

На думку колегії суддів, звернення стягнення, на майно на погашення заборгованості, яка обрахована у такий спосіб, свідчить про те, що банк, поряд із простроченими платежами, вимагав дострокового повернення частини кредиту що залишився, тобто змінив строк виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, слід виходити з того , що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителів повинен обчислюватись з часу вчинення виконачого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняття його до виконання.

Оскільки в матеріалах відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений, то в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинила свою дію.

На підставі вище зазначеного колегія суддів вважає за необхідне рішення в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Як вбачається з матеріалів справи, судом ухвалювалось заочне рішення, однак в заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 88) відповідачами заявлено про застосування позовної давності до розрахування пені.

В позовній заяві розмір пені зазначено розмір пені 224 013, 54 грн.,та позивачем нараховано відповідно до вимог законодавства за рік, що передував зверненню до суду в розмірі 31 404,47 грн.(а.с.235).

Згідно положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З аналізу вище вказаних норм закону випливає, що підставою для застосування строку позовної давності є заява сторони під час розгляду справи.

Відповідно до положень п.2 постанови Пленуму ВССУ № 7 від 07.02.2014 року «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» постановлено пункт 31 викласти у такій редакції: «31. При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)».

Разом з тим, при вирішенні спору в судовому порядку застосуванню підлягає ст. 267 ЦК України, згідно положень якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, судом ухвалювалось заочне рішення, однак в заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 88) відповідачами заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності

Колегія суддів вважає, що з огляду на те, що з 30 вересня 2008 року відповідачі припинили виконання зобов?язання по кредитному договору, а позов пред?явлено 25.07.2013 року, з урахуванням строку позовної давності, заборгованість слід визначати з 01.08. 2010 року, відповідно до розрахунків позивача (а.с. 235).

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення в частині загального розміру заборгованості з урахуванням строку позовної давності та здійснення останнього платежу боржником за період з 01.08.2010 року по 01.07.2013 року підлягає зміні, зі зменшенням її розміру до 3 275 142,26 грн., при цьому зменшити розмір заборгованості за тілом кредиту до 1 831 079,19 грн., розмір відсотків - до 1 220 049,53 грн., (пеня 31 404,47 грн.+ тіло кредиту 1 831 079,19 грн. + відсотки - до 1 220 049,53 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити заочне рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2013 року в частині загального розміру заборгованості з урахуванням строку позовної давності та здійснення останнього платежу боржником за період з 01.08.2010 року по 01.07.2013 року, зменшивши її розмір до 3 275 142,26 грн.

При цьому зменшити розмір заборгованості за тілом кредиту до 1 831 079,19 грн., розмір відсотків - до 1 220 049,53 грн.

Заочне рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2013 року в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором поруки.

В іншій частині заочне рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2013 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» судовий збір в сумі 3441 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: