Справа № 138/1343/15-ц Провадження № 22-ц/772/2651/2015Головуючий в суді першої інстанції Жикевич Т. Б.
Категорія 48Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

за участю секретаря Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Могилів-Подільської райдержадміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, надання дозволу на оформлення проїзного документу, -

встановила:

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2015 року позов задоволено. Надано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виготовлення проїзного документу малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження - Донецька область, Волноваського району, с. Кирилівка) без дозволу батька дитини - ОСОБА_4, для виїзду за межі України, з 02.08.2015 по 26.08.2015, та в'їзду до Російської Федерації.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, з 02.08.2015 по 26.08.2015, неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження - Донецька область, Волноваського району, с. Кирилівка) без згоди та без супроводу батька дитини - ОСОБА_4, в супроводі матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Російську Федерацію, для оздоровлення дитини в «ФГУ Дитячий санаторій «Белокуриха».

Не погодившись із даним рішенням відповідач ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_6 проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване, незважаючи на те, що воно втратило своє значення, так як у зв'язку із зволіканням відповідача не може бути виконане.

Служба у справах дітей Могилів-Подільської районної державної адміністрації, повідомлена в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, свого представника до суду не направила, від начальника служби надійшла заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що у сторін по справі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Із висновку опікунської ради Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 08 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 добре виконує свої батьківські обов'язки по вихованню сина ОСОБА_5 та забезпеченню його нормального розвитку та умов проживання. Інформація аналогічного змісту також підтверджена даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини - ОСОБА_5, датованого 06.05.2015 (а.с.7, 8).

Відповідно до довідки закладу охорони здоров'я від 29 квітня 2015 року №46 стан здоров'я ОСОБА_5, 2001 р.н. є незадовільним, і тому йому рекомендовано перебування в пансіонаті (а.с.12).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Так, пунктами 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Батько дитини відмовляється давати нотаріально посвідчену згоду на такий виїзд, і згоду на виготовлення проїзного документа дитини, а тому вказане суперечить інтересам дитини, яка позбавлена вказаних можливостей.

Отже, виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, однак відповідач не позбавлений можливості займатися вихованням дитини, його оздоровленням та розвитком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надання ОСОБА_3 дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього сина за кордон до Росії без згоди батька - відповідача ОСОБА_4 в її супроводі відповідатиме інтересам дитини та сприятиме зміцненню його здоров'я та розвитку. Такий виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення, і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією (виїздом на постійне проживання в іншу країну).

Згідно з частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 статті 57 цього Кодексу).

Відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що позивач має реальні наміри на вивезення дитини за кордон на постійне місце проживання, а представлений ним акт обстеження матеріально-побутових умов під час складання якого позивач була відсутня і перебувала на території Російської Федерації не дає підстави для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову.

Заперечуючи проти обраного позивачкою способу оздоровлення дитини, відповідач не наводить власних пропозицій й шляхів вирішення цього питання, з надуманих підстав перешкоджає матері у тимчасовому виїзді з дитиною за кордон.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду/підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.