Справа № 524/6153/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.15 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі Никифоренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, та визнання права власності на дану квартиру. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.02.1999 між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Договір купівлі продажу нерухомого майна був укладений на Кременчуцькій товарній біржі 11.02.1999, майну присвоєно реєстраційний номер №2-165 та зареєстровано у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації право власності на квартиру АДРЕСА_2 № 60, за реєстровим номером №8861 від 11 лютого 1999 року.

На даний час державна реєстрація Кременчуцької товарної біржі скасована розпорядженням голови виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 995-Р від 06.08.2002.

Нотаріально договір не посвідчувався.

Виходячи з вищевикладеного, як зазначає позивач, вона вимушена вернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору-купівлі продажу квартири та визнання права власності за нею на зазначену квартиру.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась , надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, наданими доказами, оцінивши їх в сукупності приходить до наступного.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 11.02.1999 між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі продажу нерухомого майна був укладений на Кременчуцькій товарній біржі 11.02.1999, йому присвоєно реєстраційний номер №2-165 та зареєстровано у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації право власності на квартиру АДРЕСА_2 № 60, реєстровий номер №8861 від 11 лютого 1999 року.

Предметом позову є визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним з підстав, передбачених ст. 220 ЦК України та визнання права власності на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР, яка діяла момент укладення договору, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, а згідно п.2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку / квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України, передбачено, якщо недійсність правочину встановлена законом такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, закон надає суду право визнати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Однак, правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельні ділянки, єдиний майновий комплекс, житлові будинки / квартири/ або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації оскільки момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст. 210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обовязків.

Разом з тим, як зазначалося вище, ч. 2 ст. 220 ЦК України надає право суду визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009.

У звязку з цим, не будучи укладеним, договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України, а тому відсутні й правові підстави для визнання права власності на це майно.

Крім того, однією з безумовних підстав для задоволення позову про визнання угоди дійсною має бути встановлений судом факт ухилення сторони від її нотаріального посвідчення. Зазначений факт позивачем належним чином не доведено.

Крім цього, звернення до суду є способом захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі, якщо між сторонами немає спору немає і порушення права та підстави для його захисту. Порушення майнових прав з боку відповідача, позивачем не доведено, як і наявність спору між сторонами.

Суд не може приймати на себе функцію посвідчення і закріплення безспірних цивільних прав і фактів, оскільки нехтується завдання, покладене на нього законом, а саме здійснення правосуддя.

Оскільки факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди не підтверджено, спір між сторонами відсутній, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 213-218 ЦПК України, ст. 220, 215, 640, 657 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка