Справа № 2-153/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1, третя особа: Державне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр державної адміністрації залізничного транспорту України», про визнання недійсним деклараційного патенту України на корисну модель,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 19.12.2013 року звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати недійсним повністю патент України від 15.03.2005 року НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі щодо визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_1 від 15.03.2005 року на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Обґрунтовував позовні вимоги тим, що корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка захищена патентом України НОМЕР_1 від 15.03.2005 року, що зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_1, не відповідає умовам патентоспроможності, оскільки не є новою у зв'язку з тим, що сукупність суттєвих ознак стала загальнодоступною у світі до дати подання відповідачем заявки.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 30.04.2014 була призначена експертиза у сфері інтелектуальної власності, проведення якої було доручено Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності МЮ України, за висновком якого за № 121/14 від 28.11.2014 року відомості, які містяться в матеріалах справи, не спростовують новизну корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка захищена патентом України НОМЕР_1 від 15.03.2005 року.

16.07.2015 року представник позивача звернувся з клопотанням про призначення повторної судової експертизи, проведення якої просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставити питання щодо надання висновку: щодо відповідності формули корисної моделі, викладеної у патенті України № НОМЕР_1, до вимог Правил складання та подання заявки на винахід, затверджених наказом Міністерства освіти та науки України від 22.01.2001 року №22; щодо наявності відмінностей у технічному рішенні з продажу квитків, яке застосовано на залізничному транспорті, у порівнянні з формулою корисної моделі, викладеної у патенті України № НОМЕР_1.

Посилався на те, що при проведені кваліфікаційної експертизи Українським інститутом промислової власності у червні 2012 року не було взято до уваги, що перша система бронювання квитків на транспорті засоби була впроваджена в Америці у 1964 році, а на сайтах європейських транспортних компаній системи бронювання та продажу квитків через мережу Інтернет почали з'являтися з 1994 року.

Також вказував, що формула винаходу (корисної моделі) складається з обмежувальної та відмітної частини, в яких відповідно наводяться ознаки винаходу (корисної моделі), які співпадають з ознаками найближчого аналога, відомого з рівня техніки (прототипу), а у відмінній - суттєві ознаки, що відрізняють винахід (корисну модель від прототипу), що регламентовано Правилами складання та подання заявки на винахід, затвердженими наказом Міністерства освіти та науки України від 22.01.2001 року №22.

Однак, на думку представника, на відміну від вимог вказаних Правил формула корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 взагалі не містіть обмежувальної та відмінної частині, а, навпаки, складається лише з наведених автором характеристик (ознак) способу резервування й продажу квитків.

Також зазначав про необхідність здійснення проведення дослідження ознак корисної моделі за патентом України НОМЕР_1 з ознаками способів резервування та продажу наведеними у технічному завданні на АСК «Експрес-УЗм», оскільки наразі відомо, що індикативним планом науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт Укрзалізниці на 2002 рік, затвердженим наказом Укрзалізниці №115-Ц від 18.03.2002 року, були передбачені роботи за тематикою «Розробка технології замовлення, резервування та продажу квитків за допомогою мобільного зв'язку та Інтернет», в рамках якої НДДКР обов'язково було розроблене технічне завдання (опис постановки задачі) з описом технології резервування та продажу залізничних квитків через мережу Інтернет.

Тому вважав, що для проведення об'єктивної експертизи доцільно здійснити порівняння корисної моделі за патентом України НОМЕР_1 з цім документом щодо їх відмінності.

Представник третьої особи підтримав дане клопотання.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник, а також представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України проти задоволення вказаного клопотання заперечували, посилаючись на безпідставність призначення у справі такої експертизи.

Суд, вислухавши думку сторін, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.150 ЦПК України судом може бути призначена повторна експертиза, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року повторна експертиза призначається судом, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

З огляду на редакцію та обґрунтування питань, поставлених представником позивача в даному клопотанні та в ухвалі суду від 30.04.2014 року на вирішення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, експертиза, про призначення якої клопоче представник позивача, не є повторною по своєї суті, а поставлені представником позивача питання не потребують ні повторного, ні первісного дослідження, виходячи з того, що зазначені представником відповідача питання стосуються інших правовідносин, які не є предметом даного спору.

Таким чином, суд вважає заявлене клопотання необґрунтованим, заявленим без визначення виду та підстав необхідності проведення експертизи, тобто не відповідає обставинам даної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.143-144, 150 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: