АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі Кропивній К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановила:

у червні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. його матері ОСОБА_2.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що його мати померла у віці 102 роки у м. Франкфурті у Німеччині ІНФОРМАЦІЯ_1., проте, свідоцтво про смерть він отримав тільки у лютому 2014р., а також перебував тривалий час на стаціонарному лікування, тому не мав можливості звернутися вчасно із заявою про прийняття спадщини.

Рішенням суду від 20 листопада 2014р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, так як суд вийшов за межі спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. у м. Франкфурт (на Одері) померла ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть, яке видано бюро загс м. Франкфурт (на Одері) 28 грудня 2010р. (с.с.7).

Постановою державного нотаріуса Дев'ятої київської державної нотаріальної контори від 16 квітня 2014р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець пропустив встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів у підтвердженні родинних відносин із спадкодавцем.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможна, так як він не ґрунтується на нормах матеріального права.

№ апеляційного провадження:22-ц/2796/9982/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті

- 2 -

особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, строк прийняття спадщини ОСОБА_2 закінчився 17 березня 2011р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Отже, вирішуючи питання про надання спадкоємцю додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд не має законних підстав перевіряти наявність документів, які підтверджують родинні стосунки спадкоємця та спадкодавця, а повинен з'ясувати, з яких причин особою, яка вважає себе спадкоємцем, не була подана заява про прийняття спадщини та чи можуть ці обставини бути визнані поважними.

Також судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до глави 10 розділу I I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012р., при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє чи підтверджується право особи, що подає заяву, на спадкування. За змістом вказаної глави Порядку нотаріус зобов'язаний прийняти подану або направлену поштою заяву про прийняття спадщини та завести спадкову справу. Право особи на спадкування та інші необхідні документи перевіряються нотаріусом при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав ненадання доказів наявності родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем є неправомірним, а доводи апеляційної скарги обґрунтованими, рішення судом постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Обґрунтовуючи підстави, з яких було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2, позивач посилався на те, що свідоцтво про смерть ним було отримано тільки у лютому 2014р., а крім того, він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні.

Проте, відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця не є перешкодою для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час відкриття спадщини ОСОБА_2, до заяви про прийняття спадщини не потрібно було додавати документ, який підтверджує смерть спадкодавця. Факт смерті спадкодавця перевірявся нотаріусом під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (пункт 212 Інструкції).

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог.

- 3 -

Однак, у підтвердження своїх посилань на тривале перебування на стаціонарному лікуванні, що завадило вчасно подати заяву про прийняття спадщини, позивачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів надано не було, хоча апеляційним судом позивачу надавалася можливість подати такі докази.

Надані позивачем суду першої інстанції листки непрацездатності не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вони підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні з березня по травень 2014р., а із заявою про прийняття спадщини він повинен був звернутися до нотаріуса протягом шести місяців, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для застосування положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України та задоволення позовних вимог не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: