Справа №: 398/2501/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

з участю секретаря Міщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району та ОСОБА_2 як третя особа вказано Управління Держземагентства в Олександрійському районі про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі позивач) в травні 2015 року звернулася до суду із позовом до Червонокамянської сільської ради Олександрійського району та за ухвалою залучено до участя відповідачем ОСОБА_2 (надалі відповідачі) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 5,83 га., що розташована на території Червонокамянської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області, яка належала йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, якого було втрачено. Оскільки вона є спадкоємцем за заповітом, вона своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак змушена звертатись до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, оскільки отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить постанова нотаріуса від 07 травня 2015 року. Зважаючи на викладене вона змушена звертатися до суду щодо успадкування земельної ділянки, оскільки втрачений Державний акт на право приватної власності на землю, про що свідчить оголошення в пресі.

В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладенні обставини.

Інтереси позивача в судовому засіданні представляв ОСОБА_4

Представник Червонокамянської сільської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. В заяві до суду просить суд розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. Письмових заяв чи клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час, та місце розгляду справи в суді він був повідомлений, оскільки поштові відправлення за останнім відомим місцем реєстрації його проживання повернулись до суду з відміткою пошти про особисте отримання поштової кореспонденції.

Представник Управління Держземагентства в Олександрійському районі в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. В письмовій заяві просить суд розглянути справу за відсутності компетентного представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 182, 328, 392, 657, 1261, 1216 - 1222, 1261, 1269, 1270-1275 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років помер спадкодавець - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке до цього часу позивачем не успадковане.

Суд приймає до уваги, що позивач своєчасно, після смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори, однак через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, який було втрачено - позбавлена можливості у нотаріуса оформити спадкове майно на себе.

Судом враховано, що в газеті «Сільський вісник» №16 (2258) від 18 квітня 2015 року було опубліковано оголошення, що втрачений Державний акт НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 вважати недійсним.

Судом також враховано, що за життя спадкодавцем було складено та посвідчено нотаріально заповіт, за яким ОСОБА_3 11 вересня 2012 року свою земельну ділянку площею 5,83 га заповідав позивачу у справі - ОСОБА_1 (зареєстровано в реєстрі за № 2-474) .

Суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 і згідно ст. 1268 ЦК України вона є такою, що прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Звернення до суду свідчить про те, що позивач від спадщини не відмовляється, що дає суду підстави для того, щоб визнати її єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно - земельну ділянку, що раніше належала ОСОБА_3. Інші спадкоємці - ОСОБА_2 - відповідач у справі також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка не охоплена заповітом (зареєстрованого в реєстрі за № 2-474) .

Оціночна вартість земельної ділянки відповідно даних Управління Держземагентства в Олександрійському районі складає 60 525 грн., та відповідно до цієї суми і сплачений судовий сбір позивачем при зверненні до суду.

Зазначені обставини вказують на те, що відповідно до вимог ст.ст. 182, 392 ЦК України та відповідно до вимог ст.ст. 1217-1222 ЦК України є наявним право позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, на яку, як установлено судом на ім'я померлого було видано Державний акт на право приватної власності на землю, який не зберігся.

Викладене є підставою для суду встановити право власності позивача за законом на спадщину, що залишилося після смерті спадкодавця.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 182, 328, 392, 657, 1216, 1218, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270-1275 ЦК України, ст.ст.81,125 Земельного кодексу України, ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку № НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5, 83 га, в межах згідно із планом, що розташована на території Червонокамянської сільської ради, Олександрійського району, Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 кадастровий номер НОМЕР_1 виготовленого в серпні 2002 року, який було втрачено.

Копію рішення надіслати відповідачам.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: