Справа № 495/5310/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 вересня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, заінтересована особа Білгород-Дністровське міське управління соціального захисту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт того, що відповідно до довідки Голови громадського комітету Мікрорайону «Текстильщик-2» м. Донецька Донецької області від 09 жовтня 2014 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 2 ої групи, народилась в м. Донецьк та фактично проживала в зоні АТО на момент початку бойових дій та до 17.02.2015 року.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що вона народилась 03 квітня 1941 року в м. Донецьк та на момент початку бойових дій при проведенні АТО вона фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, та 17 лютого 2015 року вона покинула зону АТО. Однак, відсутність місця реєстрації в м. Донецьк на момент початку бойових дій, позбавляє її отримувати адресну допомогу переселенцям відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб».

Заявник ОСОБА_1 надала до суду заяву з проханням розглянути заяву за її відсутністю та задовольнити її.

Представник управління соціального захисту населення у судове засідання не зявився, надав до суду пояснення по справі, в яких просив суд прийняти обґрунтоване рішення без його участі в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з наступних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1, остання народилась в м. Донецьк 03 квітня 1941 року. Трудова книжка, довідка МСЕ-ДОН-02 за № 149965 від 19.05.2003 року та посвідчення про призначення пенсії по старості та інвалідності 2-ої групи № 164220 видане 17.01.1994 року Кіровським районним відділком соціального забезпечення м. Донецьк, свідчать про те, що заявник на протязі багатьох років проживала та працювала в м. Донецьк, де й народилась.

11.01.2011 року заявник була знята з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки, яка була надана головою громадського комітету мікрорайонна «Текстильщик-2» від 09.10.2014 року, заявник фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

На сьогоднішній день заявник проживає на території Одеської області та є переселенцем, а тому, відповідно до ЗУ «про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», має право на отримання адресної допомоги. Однак, відсутність доказів проживання на території м. Донецьк на момент початку бойових дій в зоні АТО, позбавляє можливості віднести ОСОБА_1 до категорії осіб, які є переселенцями та потребують допомоги.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд, оцінюючи представлені докази та проаналізувавши обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1, оскільки її вимоги обґрунтовані, а цивільні права потребують судового захисту.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт того, що довідка Голови громадського комітету Мікрорайону «Текстильщик-2» м. Донецька Донецької області від 09 жовтня 2014 року, яка видана ОСОБА_1, свідчить про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 2 ої групи, народилась в м. Донецьк та фактично проживала в зоні АТО на момент початку бойових дій.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала в місті Донецьк з моменту народження та до 17 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя