Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9148/14-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», товариства з обмеженою відповідальністю «Сітібілдком», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», ТОВ «Сітібілдком», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним. Зазначав, що приватний вищий навчальний заклад «Інститут підприємництва та сучасних технологій» перебуває у стані припинення (ліквідації) за рішенням учасників. Він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є членами ліквідаційної комісії. Також він є кредитором приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» на загальну суму 160 827 грн. 39 коп., у тому числі 65 715 грн. 99 коп. - заборгованість по заробітній платі, 48 000 грн. - заборгованість за погашення кредиту, 47 111 грн. 39 коп. заборгованість за понесені господарські витрати. Крім того, він являється поручителем, а приватний вищий навчальний заклад «Інститут підприємництва та сучасних технологій» іпотекодавцем перед АКБ «Форум» по боргах фізичної особи ОСОБА_7 на суму більше 150 000 доларів США. У грудні 2013 року відбулася його зустріч та третіх осіб у справі як членів ліквідаційної комісії з керівником відповідача - ТОВ «Сітібілдком», на якій обговорювалася можливість купівлі будівлі навчального корпусу. Він повідомив, що продаж приміщення можливий виключно після затвердження проміжного ліквідаційного балансу у випадку, якщо вартість майна приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» є достатньою для задоволення вимог кредиторів. Однак, 04.08.2014 року між відповідачами укладено договір купівлі-продажу будівлі навчального корпусу за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 4. При цьому, проміжний ліквідаційний баланс не складався, збори учасників його не затверджували, ліквідаційна комісія рішень про продаж не приймала, вартість продажу є заниженою. Крім того, оскільки вартості майна приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» недостатньо для задоволення вимог кредиторів, тому ліквідаційна комісія зобовязана була звернутися до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство відповідача. Вважає, що у сторін договору не виникло цивільної дієздатності на його укладення, а оспорюваний договір порушує його право на отримання кредиторської заборгованості і створює загрозу звернення стягнення на його особисте майно та позбавляє можливості отримати відшкодування з майна приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» у разі виконання ним зобовязань перед банком АКБ «Форум». Враховуючи вищевикладене, просив визнати недійсним укладений відповідачами договір купівлі-продажу будівлі навчального корпусу, розташованої за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 4, посвідчений 04.08.2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2461; у разі задоволення позову застосувати двосторонню реституцію. Під час розгляду справи було залучено до участі у справі третю особу - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 являється засновником (учасником) юридичної особи - приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», який з 11.05.2011 року перебуває в стані припинення, за рішенням засновників. Також, ОСОБА_2 є член ліквідаційної комісії приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій».

На засіданні ліквідаційної комісії приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», оформленного протоколом №1/14 від 24.07.2014 року, з метою погашення боргів ПВНЗ «ІПСТ» перед кредиторами, державними установами, фізичними та іншими особами в порядку ліквідаційної процедури вирішено продати ТОВ «Сітібілдком» будівлю навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 4 за ціною 710 000 грн. згідно експертного висновку про продаж майна від 03.07.2014 року та уповноважити голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3 на підписання відповідного договору купівлі-продажу від імені приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій». Вказане рішення ліквідаційної комісії ПВНЗ «ІПСТ» у встановленому за зазконом порядку ніким не оскаржене та є чинним.

24.08.2014 року між приватним вищим навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» (продавець), від імені якого діє голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) ОСОБА_3 та ТОВ «Сітібілдком» (покупець), від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_8, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець продає, а покупець купує будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., розташованого за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський, 4. Загальна договірна ціна продажу обєкту за договором складає 710 000 грн.

Спірне нерухоме майно перебувало у податковій заставі та Житомирська ОДПІ не заперечувала проти самостійної реалізації заставного майна за умови повного надходження коштів від реалізації на погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 1.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України 22.02.2012 року №296/5 під час проведення операцій з продажу (обміну) фізичними особами об'єктів нерухомості у значеннях, наведених у Податковому кодексі України, а також в інших випадках, визначених законодавством України, нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна, яка визначена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання приватної форми власності, виключним видом діяльності якого є оцінка для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (у тому числі правочинів, що підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації), який отримав сертифікат субєкта оціночної діяльності за напрямом оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, та інформація про якого включена до Державного реєстру оцінювачів та субєктів оціночної діяльності за напрямом оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства.

Згідно висновку про вартість майна проведеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 вартість спірного нерухомого майна станом на 30.06.2014 року становить 710 000 грн. з урахуванням ПДВ.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.08.2014 року позивач посилався на те, що оспорюваний договір є недійсним, оскільки а ні у продавця, а ні у покупця не виникло цивільної дієздатності на його укладання. Даний договір порушує його право на отримання від приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» кредиторської заборгованості та створює загрозу звернення на його особисте майно та позбавляє його можливості отримати відшкодування з майна приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» в разі виконання ним зобовязань перед АКБ «Форум».

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягали згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України на момент вчинення правочину.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08.06.2010 року з приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 58 515 грн. 03 коп. та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 7 200 грн. 96 коп., а всього 65 715 грн. 99 коп.

19.08.2008 року між приватним вищим навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» в особі виконуючого обовязки ректора ОСОБА_2 та АКБ «Форум» укладено договір іпотеки, згідно умов якого у забезпечення виконання боржником ОСОБА_7 зобовязань за кредитним договором від 19.08.2008 року приватний вищий навчальний заклад «Інститут підприємництва та сучасних технологій», як іпотекодавець, надав у іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, будівлю навчального корпусу літ.А, загальною площею 3037,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Шкільний, 7.

Також, 19.08.2008 року у забезпечення виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором від 19.08.2008 року, між позивачем та «АКБ Форум» укладено договір поруки.

З протоколу засідання ліквідаційної комісії приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» №3 від 21.10.2011 року вбачається, що на засіданні розглядалися вимоги кредиторів, у тому числі вимога ОСОБА_2 у сумі 142 827 грн. 38 коп., з яких: 65 715 грн. 99 коп. зарплата; 47 111 грн. 39 коп. господарська діяльність; 30 000 грн. погашення кредиту ОСОБА_7 Після обговорення питання вирішено вимогу ОСОБА_2 визнати частково лише у частині внеску по кредиту ОСОБА_7 в сумі 30 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно встановив, що створення оспорюваним правочином загрози звернення стягнення на особисте майно позивача та позбавлення його можливості отримати відшкодування з майна вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» у разі виконання зобовязань перед банком АКБ «Форум» у невизначеному майбутньому не може бути підставою визнання правочину недійсним, оскільки суд може захистити лише порушене право позивача; позивач за кредитним договором, укладеним між АКБ «Форум» і ОСОБА_7 як фізичною особою, не є майновим поручителем і зобовязання ним ще не виконані.

За таких обставин суд дійшов до обгрунтованого висновку, що в момент вчинення оспорюваного правочину були додержані встановлені вимоги і сторони уклали договір, володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повною мірою усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, котре відповідало їх внутрішній волі як учасників правочину; права, свободи чи інтереси позивача як кредитора на конкретне нерухоме майно, яке є предметом правочину, відповідачами не порушені.

Суд першої інстанції правильно вважав, що посиланння позивача про те, що проміжний ліквідаційний баланс не складався і зборами учасників не затверджувався, спростовуються протоколом позачергових загальних зборів власників (учасників) приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" №48 від 01.03.2012 року, які не визнані недійсними та протокол реєстраційної комісії на яких вівся співвласником ПВНЗ "ІПСТ" саме позивачем у справі ОСОБА_2, згідно якого було вирішено затвердити реєстр вимог кредиторів та затвердити проміжний ліквідаційний баланс ПВНЗ "ІПСТ".

Згідно положень ст.98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду. Однак, доказів того, що зазначене рішення про затвердження реєстру вимог кредиторів та проміжного ліквідаційного балансу оскаржувалось та є нечинним суду не надано.

Також суд першої інстанції обгрутовано відхилив доводи позивача, щодо посилань на вимоги ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якої якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, то ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вартість майна є недостатньою для погашення вимог кредиторів і рішення та дії або бездіяльність ліквідаційної комісії, у тому числі щодо незвернення до господарського суду з заявою про порушення банкрутства, не є предметом спору у даній справі.

Крім того, приватному вищому навчальному закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" належить на праві власності також будівля навчального корпусу за адресою: м. Житомир, пров. Шкільний, 7. Зазначений факт в апеляційному суді підтвердили позивач та його представник.

З огляду на наведене, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі навчального корпусу, розташованої за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 4, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді