Справа № 463/1526/14 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/653/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської міської ради та прокуратури Львівської області на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м. Львова Голоюха Віктора Івановича в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_5, третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Обласний діагностичний центр», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан, -

встановила:

Оскарженим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року в задоволенні позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального права. При прийнятті рішення судом не взято до уваги наявність висновку управління архітектури департаменту містобудування від 19.10.2011 року №2401-3-вих-2769, яким встановлено обмеження щодо нового будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_1 і про такий висновок міститься застереження в п.26 договору оренди, в результаті чого рішення прийняте з порушенням ч.5 ст.20 та ч.5 ст.111 ЗК України. Судом не взято до уваги належний та допустимий - акт Державної інспекції сільського господарства у Львівській області від 15 січня 2014 року, згідно якого встановлено, що гр.ОСОБА_5 самовільно зайнято земельну ділянку орієнтовною площею 0,1736, яка використовується для будівництва.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Рішення суду оскаржила прокуратура Львівської області.

В апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні рішення судом не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Вважає, що ОСОБА_5 користується земельною ділянкою без будь-яких правових підстав, тобто самовільно займає земельну ділянку, оскільки Львівською міською радою рішень, про передачу у власність чи надання у користування відповідачу, земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,1286 га не приймалося, а розпорядження Личаківської РА ЛМР від 19.11.2013 ро №45 не є документом, в розумінні ст.ст. 116, 125,126 ЗК України, що дає право на користування земельною ділянкою. Крім того, суд при прийнятті оскарженого рішення дійшов невірного висновку, що відповідач у встановленому законом порядку здійснювала на спірній земельній ділянці реконструкцію належного їй гаража з добудовою на підставі отриманих дозвільних документів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційних скарг, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що заступник прокурора м. Львова звернувся з позовом, вимоги якого в подальшому уточнив, в інтересах Львівської міської ради до відповідача та третіх осіб про розірвання договору оренди землі, укладеного між Львівською міською радою та ОСОБА_5 20 вересня 2012 року до 12 липня 2022 року, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Львові 8 жовтня 2012 року за № 01039. Також просив зобов'язати ОСОБА_5 повернути Львівській міській раді земельну ділянку площею 0,122 га, вартістю 4 646 113,8 грн., розташовану на АДРЕСА_1 та привести її у придатний для використання стан, у тому числі шляхом відновлення верхнього родючого шару ґрунту земельної ділянки площею 0,04 га, яка входить в частину земельної ділянки під озелененням, площа якої 0,0587 га. Крім того, зобов'язати ОСОБА_5 звільнити самостійно зайняту земельну ділянку площею 0,1286 га, розташовану на АДРЕСА_1, та привести її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівельних матеріалів та приведення у попередній стан.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20 вересня 2012 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,122 га за адресою АДРЕСА_1. Під час перевірки встановлено, що вказана земельна ділянка використовується відповідачем з порушенням умов договору оренди та вимог земельного законодавства. Зокрема, відповідно до умов договору оренди земельна ділянка передана для обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів. Пунктом 17 договору передбачено заборону самовільної забудови земельної ділянки. Відповідно до п. 30 договору орендар має право, в тому числі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження. Земельна ділянка повинна використовуватись за цільовим призначенням з дотриманням встановлених містобудівних обмежень щодо нового будівництва і реконструкції, з дотриманням меж суміжних землекористувачів. Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області проведено перевірку дотримання відповідачем вимог земельного законодавства та складено акт перевірки від 15 січня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 розпочала нове будівництво, огороджена земельна ділянка площею 0,2956 га, з яких лише 0,122 га їй надано в оренду. 0,1736 га відповідачем використовується для будівництва, з яких 0,045 га перебуває в оренді ТОВ «Медична клініка «Обласний діагностичний центр», решта площі входить в межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні Обласної станції переливання крові без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування. Крім того, відповідачем знято верхній родючий шар ґрунту на земельній ділянці площею 0,04 га, чим спричинено шкоду внаслідок псування земель. У відповідності до акту Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 16 січня 2014 року на АДРЕСА_1 здійснюється будівництво невиробничого корпусу та реконструкції з розширення гаража під СТО за рахунок надбудови мансардного поверху на земельній ділянці та станом на час перевірки здійснено риття котловану. Просив з уточненням позовних вимог задовольнити позов (а.с.33-34).

Судом встановлено, що станом на січень 2014 року, в тому числі на час винесення Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, на який посилається прокурор, відповідач у встановленому законом порядку здійснювала на спірній земельній ділянці реконструкцію належного їй гаража з добудовою та реконструкцією самого приміщення гаража на підставі отриманих дозвільних документів, що стверджується актом № 161л Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 16 січня 2014 року, під час чого не здійснено порушень вимог містобудівного законодавства. Для здійснення реконструкції відповідачем, встановлено огорожу за вказаною адресою на підставі отриманого дозволу в Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради № 45 від 19 листопада 2013 року.

При цьому суд не прийняв до уваги акт Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 15 січня 2014 року в підтвердження порушення вимог земельного законодавства відповідачем, оскільки при складанні такого інспекцією не взято до уваги наявність дозволу районної адміністрації від 19 листопада 2013 року на встановлення огорожі для складання будівельних матеріалів та дозволу на проведення будівельних робіт, який на час винесення Державною інспекцію сільського господарства в Львівській області акту був чинний.

Встановивши, що відповідачем здійснено початок будівельних робіт на АДРЕСА_1 з дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі при наявності відповідних дозвільних документів на початок робіт і на встановлення огорожі, прокурором і представником позивача в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не представлено доказів розміщення відповідачем на земельній ділянці площею 0,1286 га будівельних матеріалів і що така земельна ділянка знаходиться в непридатному для використання стані, суд підставно прийшов до висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди та приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Судова колегія погоджується з висновками суду з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Норми Земельного кодексу України (ст. 96) та Закону України «Про оренду землі» (ст.ст. 24, 25) передбачають обов'язок орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Наслідками невиконання цього обов'язку є примусове припинення прав на земельну ділянку, у т. ч. дострокове розірвання за рішенням суду договору оренди землі (ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» ).

В пункті 26 вказаного договору оренди передбачено, що на спірну земельну ділянку встановлено обмеження, зокрема згідно з висновком управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 19 жовтня 2011 року № 2401-3 вих-2769 та обмеження щодо режиму використання земельної ділянки управління Держкомзему у м. Львові від 8 травня 2012 року № 40/01-14/1472.

Згідно з п. 4, 5 висновку управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 19 жовтня 2011 року № 2401-3 вих-2769 встановлено обмеження щодо нового будівництва і реконструкції (дозволяється капітальний ремонт та реконструкція за умови дотримання нормативних вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності); обмеження щодо суміжних землекористувачів (використання території повинно здійснюватись з врахуванням меж суміжних ділянок і їх забудови з дотриманням нормативних вимог). У відповідності до обмеження щодо режиму використання земельної ділянки управління Держкомзему у м. Львові від 8 травня 2012 року № 40/01-14/1472, встановлено зокрема, щодо використання земельної ділянки з врахуванням меж суміжних земельних ділянок та відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Однак не представлено доказів про те, що відповідач порушила вказані обмеження.

Посилання апелянтів на те, що розпорядження Личаківської РА ЛМР від 19.11.2013 ро №45 не є документом, в розумінні ст.ст. 116, 125,126 ЗК України, що дає право на користування земельною ділянкою, не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що дозвіл № 45 на тимчасове порушення благоустрою від 19 листопада 2013 року виданого Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради, відповідно до якого відповідачу надано дозвіл виконувати роботи з влаштування тимчасової огорожі для складування будівельних матеріалів на АДРЕСА_1 є чинним.

Також встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2014 року у справі № 813/9681/13-а було задоволено позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Обласний діагностичний центр» до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування наказу, скасування реєстрації.

Було визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 02.08.2013р. №241 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво громадянкою ОСОБА_5 невиробничого корпусу та реконструкцію з розширенням гаража під станцію технічного обслуговування автомобілів на АДРЕСА_1 за рахунок надбудови мансардного поверху». Скасовано реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларації на виконання будівельних робіт «Будівництво невиробничого корпусу та реконструкції з розширенням гаража під СТО за рахунок надбудови мансардного поверху на АДРЕСА_1 » № ЛВ 01 від 08.10.2013р.

Однак під час розгляду справи в Львівському апеляційному адміністративному суді прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Обласний діагностичний центр» від позову та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2014 року визнати нечинною, а провадження у справі № 813/9681/13-а закрито.

Таким чином наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 02.08.2013р. №241 та декларація на виконання будівельних робіт є чинні, а отже відповідач у встановленому законом порядку здійснювала на спірній земельній ділянці реконструкцію належного їй гаража з добудовою та реконструкцією самого приміщення гаража на підставі отриманих дозвільних документів.

Інші доводи апелянтів не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційні скарги Львівської міської ради та прокуратури Львівської області - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.