Справа № 203/5316/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Прокопчук М.О.

за участю: позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №42», Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2015 року позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, треті особи ОК «ЖБК № 42», Друга ДДНК про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 2-4).

Позивач у позовній заяві та разом зі своїм представником у судовому засіданні посилались на те, що батьки позивача проживали та мали у власності на квартиру АДРЕСА_1. 13 травня 2003 року помер батько позивача ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями за законом стали дружина померлого ОСОБА_6, дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_7. 27 травня 2003 року померла ОСОБА_6, після її смерті спадкоємцями за законом стали раніше згадуванні діти подружжя. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вступили в спадщину за законом, але позивач по теперішній час не отримала свідоцтво про право власності на частину зазначеної раніше квартири. 24 грудня 2014 року брат позивача ОСОБА_7 помер, після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вищезазначеної квартири, яку прийняв та отримав син останнього ОСОБА_3. Позивач звернулась до Другої ДДНК із заявою щодо оформлення спадщини за законом. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі відсутності правовстановлюючого документу на квартиру. Мати позивача була членом ОК «ЖБК № 42». Позивач прописана в зазначеній квартирі, тому остання звернулась до суду та просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2-4).

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову.

Представник третьої особи ОК «ЖБК № 42» не заперечував проти задоволення позову.

Третя особи Друга ДДНК свого представника у судове засідання не направила, але надала заяву з проханням розглядати вказану цивільну справу без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 з 1978 року належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6, останніми було повністю виплачено пайові внески, однак за життя подружжям не було зареєстровано право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку. В зазначеній квартирі проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, який є батьком позивача, ОСОБА_6, яка є матірю позивача, ОСОБА_7, який є братом позивача та позивач ОСОБА_1, що підтверджується довідкою наданою ОК «ЖБК-42» від 16 липня 2015 року, копіями свідоцтв про народження № 176914 та № 842191 наявними в матеріалах справи (а.с. 14, 19, 72).

Судом встановлено, що 13 травня 2003 року помер батько позивача ОСОБА_5, дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть № 510275, наявною в матеріалах справи (а.с. 13).

Встановлено, що 27 травня 2003 року померла мати позивача ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № 510513, наявною в матеріалах справи (а.с. 12).

Так, після смерті ОСОБА_5, який помер 13 травня 2003 року до Пятої ДДНК 10 вересня 2003 року за порядковим № 1154 надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_7 та 02 жовтня 2003 року за порядковим № 1216 надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 73).

Крім того, встановлено, що після смерті ОСОБА_6, яка померла 27 травня 2003 року до Другої ДДНК 10 вересня 2003 року за порядковим № 1422 надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_7 та 12 листопад 2003 року за порядковим № 1816 надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (а.с. 15).

Судом також встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2006 року було визнано за ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом першої черги на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2. Оскільки зазначене рішення суду набрало законної сили 02 грудня 2006 року, встановлені в ньому фактичні обставини є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню (а.с. 20-22).

22 липня 2015 року ОСОБА_1 зверталась до Пятої ДДНК щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_5, який помер 13 травня 2003 року, на квартиру АДРЕСА_1, в результаті розгляду якого було винесено постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії № 1125/02-31 від 22 липня 2015 року, на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на вищезазначене майно, що підтверджується копією постанови, наявної в матеріалах справи (а.с. 16).

Також встановлено, що 06 серпня 2015 року ОСОБА_1 зверталась до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, яка померла 27 травня 2003 року, а саме квартири АДРЕСА_3, в результаті розгляду якої було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2536/02-31 від 06 серпня 2015 року, на підставі відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що підтверджується копією зазначеної постанови, наявною в матеріалах справи (а.с. 15).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником 1/2 частини вищезазначеної кватири, яку отримав прийнявши спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_7, який помер 24 грудня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом № 615053, зареєстрованим в реєстрі за № 3-741 від 14 липня 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 липня 2015 року, наявними в матеріалах справи (а.с. 58, 59).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним(житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу..

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Особливістю прийняття спадщини спадкоємцем, який не проживав разом із спадкодавцем є те, що спадкоємець має особисто, у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини здійснюється шляхом виконання дій, вказаних в статті 1268 ЦК України та статті 1269 ЦК України. Крім того, нормами матеріального закону встановлено відповідну процедуру прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку,що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_6, але при зверненні у встановлений законом строк до нотаріальної контори, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, так як за життя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (батьки позивача), після повної сплати пайових внесків в ОК «ЖБК № 42» в 1978 року, не зареєстрували право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позову та визнає за позивачем 1/2 частину вищезазначеного нерухомого майна, зважаючи на рішення Кіровського районного суду від 20 листопада 2006 року, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, з технічними характеристиками: коридор 5,0 кв.м., санвузол 2,6 кв.м., кухня 5,9 кв.м., житлова - 17,4 кв.м., кладова - 0,9 кв.м., житлова 11,0 кв.м., балкон 0,8 кв.м., загальна площа квартири 43,6 кв.м., житлова площа 28,4 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 27 травня 2003 року.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи позицію позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 328, 368, 384, 392, 1216-1218, 1223, 1258, 1267-1270, 1276 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, з технічними характеристиками: коридор 5,0 кв.м., санвузол 2,6 кв.м., кухня 5,9 кв.м., житлова - 17,4 кв.м., кладова - 0,9 кв.м., житлова 11,0 кв.м., балкон 0,8 кв.м., загальна площа квартири 43,6 кв.м., житлова площа 28,4 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 27 травня 2003 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпроетровської області через Кіровський районний суд м. Діпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур