Справа № 751/3310/15-ц Провадження № 22-ц/795/1451/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Мороз К. В. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2015 року, яким їй відмовлено в задоволенні позовних вимог до Чернігівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Незаконність рішення суду апелянт обґрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності. У разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

Наявними в матеріалах справи копіями рішень виконавчого комітету Чернігівської міської ради м. Чернігова № 73 від 12.04.1993 року, № 174 від 23.11.1994 року, розпорядженням Чернігівської міської ради від 13.09.2005 року № 300-р, Договором оренди № 64 від 01.02.2001 року підтверджується факт передачі приміщення, розташованого по вул. Гагаріна, 50, площею 811,23 кв.м ОСОБА_5 управлінням освіти Чернігівської міської ради в строкове платне користування для вирощування овочів. Строк дії договору з 1 лютого 2001 року по 1 лютого 2004 року. Сторонами договору укладалися Додаткові угоди, умовами яких строк дії договору продовжено до 01.04.2005 року. Частину зазначеного нежитлового приміщення по вул. Гагаріна, 50 м. Чернігова площею 31,9 кв.м. на 1 поверсі ОСОБА_5 використовувала на платній основі під житло згідно договору оренди від 01.07.1997 року, укладеним з управлінням освіти м. Чернігова. Термін дії договору з 1 липня 1997 року по 31 грудня 1998 року (а.с.5-6). Крім того, як встановлено судом, будівля за адресою м. Чернігів, вул. Гагаріна, 50, загальною площею 849,2 кв.м є власністю територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, форма власності комунальна, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 28.10.2014 року (а.с.24).

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_5 спірним нежитловим приміщенням до квітня 2005 року володіла на підставі договорів оренди, частину якого їй було передано в оренду на платній основі для проживання, суд обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання в рішенні суду в обґрунтування підстав для відмови у визнанні за набувальною давністю права власності на частину спірного приміщення площею 89.9 кв.м на його самочинне переобладнання під житло за відсутності відповідних технічних висновків не призвело до неправильного вирішення спору, оскільки зазначена частина приміщення входить до складу приміщень, призначених для обслуговування приміщення теплиці, а з врахуванням положень статей 186, 188 ЦК України визнання права власності на окремі частини складної речі чи належності до головної речі без їх виділення в окремий обєкт права власності є неможливим.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення суду, ухваленого судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: