Справа № 361/101439/14-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н.П.
Провадження № 22-ц/780/4641/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 18 14.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Антоненко В.І.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до ОСОБА_2 про стягнення страхового платежу, страхового відшкодування по заявленій претензії, інфляційних, трьох відсотків річних та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 2012 року між ПрАТ «Київський страховий дім» (довіритель) та ОСОБА_2 (повірений) укладено договір доручення №Пр-050/2012/57, за умовами якого довіритель 23 травня 2013 року передав, а повірений прийняв поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у кількості 3 штуки. Відповідно до підпункту 22.3 договору повірений має право отримувати страхові платежі від страхувальників (крім випадків, коли повіреним виступає фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності або фізична особа-підприємець), у разі якщо це обумовлено пунктом 1.3.4 договору, відповідно до діючого законодавства по договорах страхування, укладених повіреним та вносити/ перераховувати отримані кошти на банківський рахунок довірителя. За умовами договору повіреному від імені довірителя не надано право на отримання страхових платежів. При цьому, повірений зобов'язаний при укладенні договорів страхування забезпечити підписання договорів страхування страхувальником та сплату страхового платежу довірителю.

Однак, 31 травня 2013 року відповідач у порушення умов договору доручення, при укладенні полісу № АС/2382565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені довірителя з ОСОБА_3, не виконав зобов'язання передбачені договором в частині забезпечення сплати страхового платежу передбаченого полісом № АС/2382565 у розмірі 286 грн. 74 коп., внаслідок чого кошти по вказаному полісу на рахунок товариства не надходили.

Позивач зазначав, що згідно з пунктом 7.2 договору доручення повірений несе повну матеріальну відповідальність за фактично отримані від страхувальників страхові платежі, а також за страхові платежі, сплату яких довірителю від страхувальників зобов'язаний був забезпечити повірений при укладенні ним договорів страхування, а відповідно до пункту 7.3 цього ж договору за несвоєчасне перерахування повіреним довірителю отриманих від страхувальників страхових платежів (а також страхових платежів, сплату яких страхувальниками довірителю зобов'язаний забезпечити повірений при укладені ним договорів страхування) повірений сплачує довірителю: пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочки, починаючи з 10-го дня прострочки; компенсацію в розмірі суми страхового відшкодування по заявленій претензії за договором страхування, якщо в період прострочки платежу сталася страхова подія.

03 червня 2013 р., тобто в період прострочення сплати страхового платежу сталася страхова подія - дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Ssang Yang «KYRON», р.н.з. НОМЕР_1 що належить ОСОБА_4 та транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2.4, р.н.з. НОМЕР_2 який належить ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_5 Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, а рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року стягнуто з ПрАТ Київський страховий дім» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 49000 грн.

29 жовтня 2014 року та 30 жовтня 2014 року ПрАТ Київський страховий дім» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 49 405 грн. 76 коп., з яких: сума несплаченого страхового платежу у розмірі 286 грн. 74 коп., пеня у розмірі 52 грн. 76 коп., страхове відшкодування по заявленій претензії за полісом № АС/2382565 у розмірі 49 000 грн., інфляційні у розмірі 53 грн. 74 коп. та три відсотки річних у розмірі 12 грн. 52 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2015 року позов ПрАТ «Київський страховий дім» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Київський страховий дім» суму несплаченого страхового платежу у розмірі 286 грн. 74 коп., пеню у розмірі 52 грн. 76 коп., суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн., інфляційні у розмірі 53 грн. 74 коп. та три відсотки річних у розмірі 12 грн. 52 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ПрАТ «Київський страховий дім» відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 у порушення умов договору доручення від 07 листопада 2012 року, укладеного між ним та ПрАТ «Київський страховий дім», при укладенні 31 травня 2013 року полісу №АС/2382565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені довірителя з ОСОБА_3 не забезпечив сплату страхувальником страхового платежу у розмірі 286 грн. 74 коп. та не довів, що вказані грошові кошти були передані ним позивачу. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми несплаченого страхового платежу, пеню, суми страхового відшкодування, інфляційних та трьох відсотків річних відповідно до умов договору доручення та вимог закону.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч.2 ст.6 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Статтею 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2012 року між ПрАТ «Київський страховий дім» (довіритель) та ОСОБА_2 (повірений) укладено договір доручення № Пр-050/2012/57 (далі - договір доручення), за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався надавати довірителю послуги у проведенні роботи пов'язаної із укладенням договорів страхування від імені довірителя за видами страхування, на які довіритель має відповідну ліцензію, а довіритель сплачує повіреному винагороду у порядку і на умовах, передбачених цим договором (а.с.7-17).

Згідно з пунктом 1.3 договору доручення повіреному від імені довірителя надано право на укладення договорів страхування.

Відповідно до акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 23 травня 2013 року ОСОБА_2 передано поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів з номеру АС/2382564 по номер АС/ 2382566 (а.с. 21).

Встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 31 травня 2013 року ОСОБА_2 виготовлено поліс № АС/2382565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені довірителя на ім'я ОСОБА_3 щодо автомобіля TOYOTA CAMRY 2.4, р.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові ПрАТ «Київський страховий дім» до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.99-103).

Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2013 року сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля TOYOTA CAMRY 2.4, р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, який належить ОСОБА_3 та автомобіля Ssang Yang «KYRON», р.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.122). Вказана постанова набрала законної сили.

Зі справи видно, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 10 вересня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_4 до ПрАТ «Київський страховий дім», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнуто, зокрема, з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 49 000 грн. (а.с.23-25, 26-28).

Згідно платіжних доручень від 29 жовтня 2014 року № 365 та від 30 жовтня 2014 року № 22 ПрАТ «Київський страховий дім» перерахувало на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 49 000 грн. (а.с.36, 37).

Відповідно до пункту 1.3.4 договору доручення, отримувати страхові платежі від страхувальників безпосередньо повіреним згідно з діючим законодавством. Даний варіант не застосовується для повіреного - фізичної особи та фізичної особи - підприємця.

Пунктом 2.2.3 договору доручення передбачено, що повірений має право отримувати страхові платежі від страхувальників (крім випадків, коли повіреним виступає фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності або фізична особа-підприємець), у разі якщо це обумовлено пунктом 1.3.4 договору, відповідно до діючого законодавства по договорах страхування, укладених повіреним та вносити/ перераховувати отримані кошти на банківський рахунок довірителя.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, повіреному не надано право від імені довірителя отримувати страхові платежі від страхувальників.

Згідно з пунктом 3.2.15 договору доручення, повірений зобов'язується при укладанні договорів страхування забезпечити підписання договорів страхування страхувальником та сплату страхувальником страхового платежу довірителю.

Сплата страхового платежу може здійснюватися в наступних варіантах відповідно до узгодженого сторонами пункту 1.2.4 договору, зокрема, страхувальником безпосередньо довірителю (на його поточний рахунок, в касу або із застосуванням платіжних систем, дозволених законодавством України та запроваджених у довірителя).

У цьому випадку повірений зобов'язаний надати страхувальнику відповідну консультацію щодо здійснення платежу безпосередньо довірителю, зокрема, інформацію щодо точних платіжних реквізитів довірителя, структурованого призначення платежу, відповідної банківської установи або запровадженої у довірителя платіжної системи, згідно з інформацією, наданою довірителем.

Повірений перевіряє платіжний документ, що підтверджує здійснення страхового платежу страхувальником безпосередньо довірителю (відповідний оригінал платіжного /касового документу з відміткою банку/касира про здійснення платежу, згідно з діючим законодавством). Копії платіжних документів обов'язково додаються до конкретного договору страхування в рамках щодекадного звіту повіреного.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 послався на те, що 31 травня 2013 року він виготовив поліс №АС/2382565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені довірителя на ім'я ОСОБА_3 щодо автомобіля TOYOTA CAMRY 2.4, р.н.з. НОМЕР_2 і отримав від неї страховий платіж у розмірі 286 грн. 74 коп. та особисто передав ці кошти у ПрАТ «Київський страховий дім». Доказів, які б підтверджували передачу коштів позивачу у нього не має.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З довідки № 816 від 23 червня 2015 року, виданої ПрАТ «Київський страховий дім» вбачається, що страховий платіж, передбачений п.10 полісу № АС/2382565 у розмірі 286 грн. 74 коп. ні страхувальником ОСОБА_3, ні повіреним ОСОБА_2 на поточні рахунки, у касу товариства або іншим чином із застосуванням платіжних систем, дозволених законодавством не надходив (а.с.120).

Належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених у довідці ПрАТ «Київський страховий дім» від 23 червня 2015 року та на підтвердження факту сплати страхувальником страхового платежу довірителю, відповідач у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України суду не надав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач при укладенні 31 травня 2013 року полісу №АС 2382565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у порушення умов договору не забезпечив сплату страхувальником страхового платежу довірителю у розмірі 286 грн. 74 коп.

Відповідно до пункту 7.3 договору доручення, за несвоєчасне перерахування повіреним довірителю отриманих від страхувальників страхових платежів (а також страхових платежів, сплату яких страхувальниками довірителю зобов'язаний забезпечити повірений при укладені ним договорів страхування) повірений сплачує довірителю: пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочки, починаючи з 10-го дня прострочки; компенсацію в розмірі суми страхового відшкодування по заявленій претензії за договором страхування, якщо в період прострочки платежу сталася страхова подія.

Встановлено, що 11 листопада 2014 року ПрАТ «Київський страховий дім» направило на адресу ОСОБА_2 вимогу про перерахунок коштів у розмірі 49 405 грн. 76 коп., з яких: сума несплаченого страхового платежу у розмірі 286 грн. 74 коп., пеня у розмірі 52 грн. 76 коп., сума страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн., інфляційні у розмірі 53 грн. 74 коп. та три відсотки річних у розмірі 12 грн. 52 коп. (а.с. 38-42).

Зазначена вимога залишена ОСОБА_2 без реагування.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону, умови договору та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми несплаченого страхового платежу, пені, суми страхового відшкодування, інфляційних та трьох відсотків річних.

Таким чином рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що вказаним вище рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 10 вересня 2014 року, встановлено, що відповідно до даних полісу № АС/2382565 страховий платіж сплачено страхувальником о 19 годині 00 хвилин 31 травня 2013 року у визначеній умовами договору сумі, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини свідчать лише про наявність договірних правовідносин між ОСОБА_3 та ПрАТ «Київський страховий дім» та не підтверджують факт надходження страхового платежу у розмірі 286 грн. 74 коп. на рахунок ПрАТ «Київський страховий дім».

По справі встановлено, що ОСОБА_2 31 травня 2013 року виготовив поліс №АС/2382565 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені довірителя на ім'я ОСОБА_3 щодо автомобіля TOYOTA CAMRY 2.4, р.н.з. НОМЕР_2 та отримав від неї грошові кошти у розмірі 286 грн. 74 коп. в рахунок сплати страхового платежу.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту надходження до ПрАТ «Київський страховий дім» вказаних вище коштів відповідач суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не дав оцінки, що позивач відповідно до пункту 4.1.6 договору доручення не пред'явив претензію відповідачу щодо якості наданих послуг впродовж одного місяця з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі наданих послуг, є безпідставними, оскільки пред'явлення такої претензії повіреному є правом довірителя, а не його обов'язком і ця обставина не впливає на висновки суду про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді