Справа № 219/6031/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2015 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді - БУКРЄЙ С. П.

при секретарі - Смага Н.М.

з участю: позивача/відповідача: ОСОБА_1

представників відповідача/позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання квартири загальною спільною власністю та визнання за кожним з них права власності по 1/2 частині квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 27 серпня 2008 року, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, за спільні кошти з нею, вони придбали квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира була зареєстрована на імя відповідачки ОСОБА_4. У 2012 році шлюб було розірвано. На теперішній час добровільно вирішити питання щодо поділу квартири сторони не змогли. Спірною квартирою користується відповідачка на власний розсуд. ОСОБА_1 вважає, якщо квартира АДРЕСА_2 придбана в період спільного проживання, він має право власності на 1/2 частину спірної квартири, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири і залишити цю квартиру у сумісному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_1. В подальшому уточнив позовні вимоги, та просить визнати квартиру № 3, яка розташована в будинку № 93 по вулиці Леваневського в м. Артемівську Донецької області, спільною власністю та визнати за ним та за відповідачкою право власності на 1/2 частину за кожним на праві сумісної часткової власності, припинивши право спільної сумісної власності на дану квартиру.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_3, яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 08.04.2015 року, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідачка ОСОБА_4 вважає спірну квартиру своєю особистою приватною власністю, оскільки вона була куплена для неї її батьками за їх особисті кошти, що були перераховані з особистого рахунка в Ощадбанку Росії 17.04.2008 року на особистий рахунок її брата ОСОБА_5 для подальшої оплати покупки квартири. Вказані гроші батьки ОСОБА_4 сплатили за спірну квартиру ні як подарунок для подружжя, а за придбання для своєї дочки приватної особистої власності. На підставі зазначеного просить визнати за ОСОБА_4 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що у шлюбі з відповідачкою він перебував з 1997 року по 2012 рік. 27.08.2008 року, перебуваючи в шлюбі і за спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_4. Квартиру придбали з метою переобладнання її під магазин, щоб дружина мала змогу працювати, вирішувалось питання про виведення квартири з житлового фонду. Квартиру вони купили з дружиною на запозичені у друзів кошти. Він був присутній у нотаріуса під час розрахунку, гроші передавала ОСОБА_5 мати відповідачки. На задоволенні заявленого ним позову наполягає, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала зустрічний позов та просила визнати право особистої власності на квартиру АДРЕСА_4 за її дочкою ОСОБА_4, оскільки дійсно зазначену квартиру вони придбали з чоловіком для своєї дочки ОСОБА_4 Гроші у сумі 330000 рублів вони перерахували на рахунок сина для уплати за квартиру. В травні 2008 року вона приїхала з Росії, син зняв з рахунку кошти, недостатню суму добавили, поміняли на долари США у купили квартиру за 22000 доларів США. Участі у покупці квартири ОСОБА_1 не приймав.

Представник відповідачки ОСОБА_3 підтримала вимоги зустрічного позову, в задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засіданні не явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, задовольнити її позовні вимоги, в задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

В судовому засіданні допитані свідки, які надали суду наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що у день покупки квартири вона була присутня у нотаріуса Баранова. В той день була подвійна угода. ОСОБА_7, яка продала ОСОБА_4 квартиру, купила квартиру у неї. У нотаріуса були також ОСОБА_2, її син і ОСОБА_4 ОСОБА_2 і її син передали їй 16000 доларів США за продажу нею квартири ОСОБА_7, залишок було передано ОСОБА_7. Парафін підписував заяву про згоду на угоду. ОСОБА_4 казала, що це гроші її батьків. Під час передачі грошей ОСОБА_4 не був присутній.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в серпні 2008 року за проханням ОСОБА_4 вона була присутня в нотаріальній конторі. ОСОБА_1 підписав заяву та пішов. ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_2 казали, що це гроші батьків ОСОБА_9. Квартиру купували під магазин. До цього ОСОБА_4 часто позичала у неї гроші, оскільки у них їх не було.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що є братом відповідачки. У сестри та її чоловіка не було доходів на придбання квартири. 330000 рублів для покупки ОСОБА_4 квартири перерахували їй їх батьки на його банківський рахунок, які він передав.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що батьки ОСОБА_4 забезпечені люди, вони працювали на Півночі. ОСОБА_5 часто казала, що вона молодим купувала квартиру, а у ОСОБА_4 грошей не було. Казала, що на Півночі продала квартиру і хоче купити житло сину та дочці.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту серії НЕ № 230739 на імя ОСОБА_1 останній 25.07.1997 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 ( а.с. 3 зворот). Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 25 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірваний ( а.с. 4).

Згідно копії Договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2008 року ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_5, на підставі даного договору купівлі продажу зазначена квартира переходить у власність ОСОБА_4 (а.с.5). Відповідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.12.2014 року квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу (а.с. 23).

Відповідно інформаційної довідки № 2124 від 20.07.2015 року наданої ТВБВ № 10004/0289 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» 17.04.2008 року у Артемівському відділенні № 21 ВАТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 був відкритий поточний рахунок № 05/88 в російських рублях на суму 130000,00 російських рублів (Договір № 05/88 про відкриття фізичній особі резиденту поточного рахунку в російських рублях та його розрахунково-касове обслуговування від 17.04.2008 року). Поповнення цього рахунку здійснював ОСОБА_5, а саме 12.05.2008 року ОСОБА_5 поповнив рахунок на 200000,00 російських рублів (а.с.112). Дана інформація підтверджена витягом із рахунку № 05/88 (а.с.111), копією Договору № 05/88 про відкриття фізичній особі-резиденту поточного рахунку та його розрахунково-касове обслуговування від 17.04.2008р. (а.с.114-115) та копією заяви ОСОБА_5 на переказ готівки № 5 від 17.04.2008р. (а.с.113).

Вислухавши обґрунтування заявлених вимог сторонами по справі, дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_12 задоволенню не підлягають з наступних причин.

Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя, є майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України право спільної сумісної власності є майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України 1, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_6 придбана ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 27.08.2008 року в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спального майна подружжя» розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним, до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але не підставі договору дарування або спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином законодавством визначено, що особистою приватною власністю одного з подружжя є майно, яке набуте ним в період шлюбу на особисті кошти, в тому числі подаровані, внаслідок прийняття спадщини, тощо.

Оцінюючи докази надані відповідачкою ОСОБА_4 суд вважає, що її посилання на те, що спірна квартира придбана нею за кошти, які належали їй особисто, оскільки були подаровані їй її батьками, в судовому засіданні не доведені. Наявність коштів на особовому рахунку ОСОБА_5, який був відкритий у відділенні банку за його власною заявою, не є підставою для визнання зазначених коштів особистою власністю ОСОБА_4 і не підтверджує того факту, що саме ці кошти були використані під час укладення угоди по договору купівлі-продажу спірної квартири. Крім того законодавством України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Доказів на підтвердження того, що відповідачкою ОСОБА_4 та її батьками виконані вимоги закону щодо належного оформлення права власності на кошти, які за її твердженням були їй передані батьками і за які була придбана спірна квартира або оформлення спірної квартири на праві приватної особистої власності відповідачки (дарування, тощо) в судове засіданні не надано. Тому відсутні підстави до застосування до спірних правовідносин положень ст. 57 Сімейного кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання квартири № 3, яка розташована в будинку № 93 по вулиці Леваневського в м. Артемівську Донецької області спільною сумісною власністю та визнання права власності за кожним по 1/2 частині цієї квартири, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права особистої спірну квартиру задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 59, 88, 209, 212 215 ЦПК України; ст. 328, 368, 356 Цивільного кодексу України , 60,70 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спального майна подружжя», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання квартири загальною спільною власністю та визнання за кожним з них права власності по 1/2 частині квартири - ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Квартиру АДРЕСА_3 визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності, припинивши їх право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на квартиру АДРЕСА_3 ЗАЛИШИТИ ОСОБА_13.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 532 (пятсот тридцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення виготовлено у повному обсязі 21 вересня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя : С.П.Букрєй