Справа № 591/3718/15-ц
Провадження № 4-с/591/31/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Прокудіної Н.Г.

при секретарі Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.04.2015 року, винесену у виконавчому провадженні № 42496097, зобовязати державного виконавця Мікулінцеву В.М. відновити виконавче провадження . Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні в ВДВС перебувало виконавче провадження № 42496097 про примусове стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2879 грн. матеріальної шкоди, 2000 гривень моральної шкоди, 1473 гривні судових витрат, разом 6352 грн. .Боржником частково було сплачено суму боргу , а саме : 18.09.2014 р.-39 грн.44 коп., 13.10.2014 р.- 141 грн.88 коп., 16.12.2014 р.- 1363 грн.63 коп.; 17.03.2015 р. 90 грн. 00 коп. на дату звернення зі скаргою державному виконано залишалося стягнути з боржника на користь стягувача 4717 грн.05 коп..

02.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка була отримана ОСОБА_1 18.05.2015 року. Вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання виконавчого документу, тому просить скасувати постанову від 02.04.2015 року.

Представник ОСОБА_1 скаргу підтримав повністю, просить її задовольнити.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнала, просить в задоволенні скарги відмовити за необґрунтованістю, пояснила, що вжила всіх заходів для виконання рішення суду.

ОСОБА_3 пояснила, що вона мала намір частково погасити борг, однак державний виконавець повідомила, про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, копії документів виконавчого провадження № 42496097, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державний виконавець, відповідно до вимог ч.1. ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.І ст.11 цього Закону).

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, у ст.82 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 26 червня 2014 р. Зарічним районним судом м. Суми у справі № 1805/12164/2012 винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2879 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1473 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи. По справі видано виконавчий лист (а.с.5).

12.03.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.49).

11.09.2014 року, 28.11.2014 року державним виконавцем Мікулінцевою В.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 1805/12164/2012 складено акт про відсутність боржника ОСОБА_3 за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.60-61).

В жовтні 2014 року винесено постанову про привід боржника на 10.11.2014 року до відділу ДВС СМУЮ, в листопаді 2014 року винесено постанову про привід боржника на 28.11.2014 року до відділу ДВС СМУЮ (а.с.67-68).

Відповідно до листа СФ ДП Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІпроектреконструкція» від 01.10.2014 року на адресу ВДВС СМУЮ направлено звіт про здійснені нарахування та виплати відповідно до постанови від 26.05.20154 року . Зі звіту вбачається, що кошти стягувачу перераховувались 04.07.2014 року, 12.08.2014 року, 04.09.2014 року, 01.10.204 року (а.с.69-70).

Відповідно до акту державного виконавця від 08.12.2014 року ОСОБА_3В . зобовязувалась сплатити борг найближчим часом (а.с.77).

02.04.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки відповідно до довідок правореєструючих документів та акту державного виконавця майна належного боржнику не виявлено . Залишок боргу становить 4717,05 (а.с.91).

Як пояснила ОСОБА_3 в судовому засіданні вона приходила до державного виконавця з метою сплатити частково залишок по боргу, однак, їй повідомили, що виконавчий лист повернуто стягувачу.

У судовому засіданні встановлено, що 17.03.2015 р. боржник перерахував частково борг на користь ОСОБА_1, однак в подальшому державний виконавець не перевірив більше майновий стан боржника та була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Державним виконавцем з грудня 2014 року по 2 квітня 2015 року ніяких дій з приводу виконання виконавчого листа не проводилося, акти та запити до інших установ відсутні.

Відповідно до ч.1,2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа від 02.04.2015 року боржник здійснила сплату боргу в сумі 90 грн. 17.03.2015 року, тобто вона вчиняла дії по погашенню заборгованості.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази щодо вжиття заходів щодо розшуку коштів боржника.

Отже, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 02.04.2015 року винесена державним виконавцем Мікулінцевою В.М. передчасно, є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх дій, необхідних для виконання рішення суду.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 02.04.2015 року , винесену державним виконавцем Відділу ДВС Сумського МУЮ ОСОБА_2 та відновити виконавче провадження ВП № 42496097.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст виготовлено та підписано 24 липня 2015 року.

Суддя Н.Г.Прокудіна