АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2161/15-ц 22-ц/774/1279/К/15
Справа № 212/2161/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1279/К/15 Шум Л.І.
Категорія - 48 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, до повноліття дитини та виготовлення проїзних документів дитині для виїзду за кордон позивачу або її офіційному представнику, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 23.09.2000 по 25.04.2007, шлюб розірвано в установленому закону порядку. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу з відповідачем, неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою. З моменту, як відповідач пішов з родини, він жодного разу не зустрічався з сином, не справлявся про його самопочуття, не турбувався про його розвиток та матеріальне забезпечення. За рекомендаціями лікарів, дитині за станом здоров'я, необхідне періодичне перебування на морі. Крім того виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості в майбутньому. Але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовувати його відмову, він не наводить. Просить суд постановити рішення, яким дати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньому сину ОСОБА_5 без дозволу (згоди) та супроводу батька та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон, без дозволу (згоди) батька - ОСОБА_4, у супроводі його матері ОСОБА_2, на період канікулярного часу до 31 грудня 2015 року.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з тих підстав, що судом при ухваленні рішення допущено неповне з'ясування обставин справи, зокрема не враховано, що відповідач з того моменту, як пішов з родини, жодного разу не зустрічався з сином, не справлявся про його самопочуття, не турбувався про його розвиток та матеріальне забезпечення. За рекомендаціями лікарів, дитині за станом здоров'я, необхідне періодичне перебування на морі.

Крім того виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості в майбутньому, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовувати його відмову, він не наводить.

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги позивача та надання дозволу на виїзд за межі України лише на час шкільних канікул є безглуздим і не може бути узгоджений з матеріальними можливостями матері та потребами дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 305 від 06 червня 2007 року.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача надати дозвіл своєму малолітньому сину на тимчасовий виїзд за кордон необґрунтована і суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки в ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Згідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч.2 cт.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Отже, позивач вправі звернутися в суд із позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітніх за кордон, так як батько не надав такої згоди в добровільному порядку, а суд, оцінивши обставини справи, надати дозвіл на такий виїзд.

Проте, ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не врахував того, що при вирішенні спору про надання дозволу одному з батьків для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу іншого з батьків, у судовому рішенні має бути посилання на п. 2 Закону про порядок виїзду з України, п.п. 2,4-2 Правил перетинання державного кордону та пп.16, 23 Правил оформлення і видачі паспорта.

У резолютивній частині рішення необхідно зазначати про надання дозволу на виїзд дитини за кордон і про надання дозволу на оформлення проїзного документа на дитину, зазначити відомості про країну виїзду, строк та мету виїзду.

Однак, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції не зазначив конкретний період часу, на який позивач може виїхати та до якої саме країни з дитиною ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу та супроводу батька-відповідача ОСОБА_4, а позивачем в позові також не зазначено відомості про країну виїзду, строк та мету виїзду, що є обов'язковою складовою позову про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, тому вказані вище обставини не дають можливості суду апеляційної інстанції задовольнити позов ОСОБА_2

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України із ухваленням нового рішення по відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: