У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України до ОСОБА_3, треті особи: Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина Радомишльського району Житомирської області, про визнання ордера недійсним, виселення із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, треті особи: Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина Радомишльського району Житомирської області, про визнання договору найму житлового приміщення у гуртожитку укладеним та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року підприємство (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України (далі - Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ МОУ) звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що воно є балансоутримувачем нерухомого майна (житлового фонду) на території військового містечка № 6 смт Городок (колишній - Макарів-1) Радомишльського району Житомирської області, а саме 27 житлових будинків та гуртожитку. Перевіркою питань використання житлового фонду встановлено, що ОСОБА_3, який проходить службу в Державному космічному агентстві України, незаконно утримує відомчий фонд - житлове приміщення у кімнаті 11/5 у гуртожитку по АДРЕСА_1 згідно з ордером № 16 від 25 квітня 2013 року, який видано тимчасово виконуючим обов'язки Макарівської КЕЧ району. У зв'язку з тим, що Державне космічне агентство України не є військовим формуванням, не входить до складу Городецького гарнізону, відповідач не є в ньому військовослужбовцем, тому кімната у гуртожитку йому не могла бути надана, так як це суперечить Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року.

Ураховуючи викладене та те, що на вимоги про виселення відповідач не реагував, Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ МОУ просило визнати ордер, виданий ОСОБА_3, недійсним та виселити його з кімнаті № 16/5 у гуртожитку, яке знаходиться у смт Городок Радомишльського району Житомирської області без надання іншого житлового приміщення.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним вище зустрічним позовом, в якому посилався на те, що 29 квітня 2013 року він уклав з Будинкоуправлінням № 9 Макарівської КЕЧ МОУ договір найму житлового приміщення у гуртожитку та йому видано спеціальний ордер № 16 на заняття приміщення у гуртожитку по АДРЕСА_1. Проте під час укладення цього договору начальник підприємства обмежила термін дії договору 1 (одним) роком, що є порушенням ст. 61 ЖК УРСР. Оскільки він є військовослужбовцем Збройних Сил України та відряджений до Державного космічного агентства України й проходить військову службу в Головному центрі спеціального контролю філії Національного центру управління та випробувань космічних засобів з 1998 року, проживає у військовому містечку Городок більше року на підставі укладеного договору найму, тому в силу ст. 822 ЦК України має переважне право на укладення договору найму житлового приміщення на новий строк. Крім того, наймодавець не попередив його про звільнення приміщення, тому такий договір вважається продовженим на рік. Також у силу ст. ст. 125, 135 ЖК УРСР, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він не може бути виселений без надання іншого приміщення.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_3 просив визнати договір найму житлового приміщення у гуртожитку укладеним та зобов'язати Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ МОУ надати йому право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_1 на час проходження військової служби.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року, у задоволенні позову підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі підприємство (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України просить указані судові рішення в частині вирішення первісного позову скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову.

Судові рішення в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ МОУ, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач на час видачі йому спеціального ордера й на час вирішення справи є військовослужбовцем Збройних Сил України, який відряджений до Державного космічного агентства України, тому підстав для визнання ордера недійсним (ст. 59 ЖК УРСР) та його виселення немає.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, вказавши також на те, відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України згідно з посвідченням офіцера, а з відрядженням його до Державного космічного агентства України він цей статус не втратив. Також зазначив, що позивач не довів, що спірний будинок є гуртожитком, так як він у встановленому порядку не зареєстрований.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судоми установлено, що Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ МОУ є балансоутримувачем нерухомого майна (житлового фонду) на території військового містечка № 6 смт Городок (колишній - Макарів-1) Радомишльського району Житомирської області, а саме 27 житлових будинків та гуртожитку. ОСОБА_3, який проходить службу в Державному космічному агентстві України, проживає у кімнаті 11/5 у гуртожитку по АДРЕСА_1 згідно з ордером № 16 від 25 квітня 2013 року, який видано тимчасово виконуючим обов'язки Макарівської КЕЧ району на підставі укладеного 29 квітня 2013 року з Будинкоуправлінням № 9 Макарівської КЕЧ МОУ договору найму житлового приміщення у гуртожитку. Строк дії зазначеного договору на час пред'явлення позову закінчився і на вимогу про виселення від 22 травня 2014 року (а.с. 6) відповідач не реагував. Зазначені факти сторонами визнаються.

У зв'язку з цим у порушення ст. 214 ЦПК України судом апеляційної інстанції передчасно зазначено, що позивач не довів, що спірний будинок є гуртожитком, оскільки зазначив про таке у мотивувальній частині свого рішення і, при цьому, погодився в цій частині з рішенням суду першої інстанції. Отже, зазначений висновок апеляційного суду підлягає перевірці з наведенням відповідних мотивів та оцінки поданих позивачем доказів, оскільки впливає на правильне вирішення справи та вірне застосування норм матеріального права.

Крім того, пославшись на те, що на час видачі ОСОБА_3 спеціального ордера й на час розгляду справи він є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, а його відрядження до Державного космічного агентства України не позбавляє його цього статусу, тому й відсутні підстави для його виселення, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не врахував таке.

Гуртожиток, у якому проживає відповідач, відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.5, 5.10, 5.12 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, та який знаходяться на території військового містечка, може надаватися для тимчасового проживання лише військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України відповідно на час проходження військової служби та роботи. При цьому особи, які не є військовослужбовцями та не працюють у військових частинах на підставі трудового договору, не мають права проживати у такому гуртожитку.

Відповідно до пп. 1.1, 2.2 Положення про порядок забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та працівників Національного космічного агентства України і Національного центру управління та випробувань космічних засобів від 13 березня 2001 року № 38, який був чинним на час спірних правовідносин, яке встановлювало порядок квартирного обліку та забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців, відряджених до НКАУ та НЦУВКЗ, а також працівників НКАУ та НЦУВКЗ військовослужбовці та працівники беруться на квартирний облік за рішенням житлових комісій НКАУ та установ НЦУВКЗ.

При цьому зазначені військовослужбовці на квартирному обліку у Збройних Силах не перебувають (Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями).

Ураховуючи наведене, апеляційному суду слід встановити, який порядок та особливості забезпечення житловим приміщенням військовослужбовців, відряджених до Державного космічного агентства України, чи є Головний центр спеціального контролю, де служить відповідач, військовим формуванням, та як це питання на даний час врегульовано відповідним Положенням про порядок забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного космічного агентства України, та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого наказом Державного космічного агентства України від 6 березня 2013 року № 68.

Від повного та правильного встановлення зазначених вище фактичних обставин справи й вірного визначення норм права, які врегульовують порядок надання житлового приміщення військовослужбовців, відряджених до Державного космічного агентства України, залежить можливість застосування положень ЖК УРСР про визнання виданого відповідачу ордера недійсним та його виселення.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик