Провадження № 2/522/2101/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Нікітіної С.Й.,

При секретарі Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Одеси справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ДП «Одеська залізниця» про стягнення недоотриманої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і просить стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» на її користь недоотриману заробітну плату в сумі 43200,00 гривень.

При цьому позивач посилається на те, що вона працювала на посаді провідника пасажирського вагону у Пасажирському вагонному депо Одеса-Головна Одеської залізниці з 04.09.2002 року по 18.02.20143 року, коли була звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

Позивач вважає, що під час нарахування їй заробітної плати не враховувалися всі, передбачені укладеним контрактом, доплати, а саме: за розїзний характер роботи; за роботу у нічний час, за роботу у вечірній час, надурочні роботи та ін. Позивач вважає, що фактично кожен місяць недоплата складала 1200,00 гривень.

Такі дії керівництва відповідача ОСОБА_1 вважає неправомірними, а тому просить стягнути на її користь недоотриману заробітну плату в сумі 43200,00 гривень.

Представник позивача по довіреності ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги довірителя підтримав, просив задовольнити.

Представник ДП «Одеська залізниця» по довіреності ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позову ОСОБА_1, а тому відмовляє у його задоволенні.

При цьому суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 працювала на посаді провідника пасажирського вагону у Пасажирському вагонному депо Одеса-Головна Одеської залізниці з 04.09.2002 року по 18.02.20143 року, коли була звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

Позивачем заявлено, що під час нарахування їй заробітної плати не враховувалися всі, передбачені укладеним контрактом № 402 від 28.07.2008 року, доплати, а саме: за розїзний характер роботи; за роботу у нічний час, за роботу у вечірній час, надурочні роботи та ін., передбачені ст.ст. 50, 61, 106 КЗпП України та Положенням «Про порядок і умови відшкодування витрат працівникам залізничного транспорту, робота яких постійно проходить у дорозі або має розїзний характер, а також при службових поїздках в межах обслуговування дільниць, в тому числі при розїздах за межі України», затвердженого Наказом Укрзалізниці від 10.06.2002 року № 285-Ц. Позивач вважає, що фактично кожен місяць недоплата складала 1200,00 гривень, що порушує ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці».

Судом встановлено, що висновком № 2456/2457 судової-економічної експертизи від 29.08.2014 року встановлено, що ОСОБА_1 за період з лютого 2010 року по лютий 2013 року документально обґрунтовано нараховувалась заробітна плата відповідно умовам контракту №402 від 28.07.2008 року та вимогам чинного законодавства України.

Суд знаходить, що обставини, які зазначає ОСОБА_1 як докази свого позову, наразі, не мають місця, так як спростовані експертним висновком.

Будь-яких інших доказів обґрунтованості вимог ОСОБА_1 в судовому засіданні її представником суду не надано.

За таких обставин, суд робить висновок про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Одеська залізниця» про стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 43200,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Одеська залізниця» про стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 43200,00 гривень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня виготовлення його вмотивованої частини.

Суддя:

09.09.2015