Провадження № 2/522/2671/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.11.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції, процентів та пені на час винесення рішення суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.02.204 року між ним та ОСОБА_2. був укладений договір позики, згідно з яким, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 93 000 (дев'яносто три тисячі ) гривень, строком до 01.03.2014р., про що Відповідач надала йому розписку .

Відповідач своїх зобов'язань по договору не виконав, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з неї суму боргу у розмірі 93 000 гривень, з урахуванням індексу інфляції яка становить 32 072,24 гривень, процентів які складають 2874,08 грн. та пені яка складає 11721,82 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі - 243,60 гривень.

Позивач у судове засідання не звився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи у його відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з'явився, про час і місце була повідомлена у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2. отримала від позивача ОСОБА_1. грошові кошти у сумі 93 000 гривень, та зобов'язалася повернути позичені кошти до 01.03.2014 року, про що у матеріалах справи є відповідна розписка від 11.02.014 року ( а.с. 5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст.1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідач свої зобов'язання по договору та розписці не виконав та надані йому кошти позивачу не повернув, у зв'язку з чим станом на 11.03.2015 року у відповідача виникла заборгованість по поверненню зазначених коштів, загальна сума якої становить 100 254,14 гривень 31 копійка, з яких:

заборгованість за сумою основного боргу - 93 000 гривень;

інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 01.03.2014 р. по 11.03.2015 р. - 3207,24 гривень;

проценти від суми позики - 2874,08 гривень;

пеня - 1172,82 гривень.

Судом встановлено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 125072.24 грн.; загальна сума процентів за договором складає 2874.08 грн.; загальна сума пені за договором складає 11721,82 грн.

На момент розгляду справи доказів погашення боргу, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення суми заборгованості з урахуванням процентів обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони.

Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 43,60 гривень, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати позивача у розмірі 243,60 гривень.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 37, 57, 60, ч.4 88, ст. 169, 197, 208, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 524, 526, 610-612, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 100 254 (сто тисяч двісті п'ятдесят чотири) грн. 14 коп., з яких : 93 000 грн. - основний борг, 3207,24 грн. - інфляційні нарахування на суму основного боргу, 2874,08 грн. - проценти від суми позики, та 1172,82 грн. - пеня,

Стягнути з ОСОБА_2 (ід. кодНОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ід. кодНОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 758 (сімсот п'ятдесят вісім) грн. 94 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя:

11.03.2015