Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№331/4148/15
Провадження №22-ц/778/5016/15 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

Краснокутської О.М.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків,-

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду із позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

Посилалася на те, що з 22.09.2001 року по 24.02.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.

Починаючи з лютого 2014 року відповідач систематично здійснює на неї тиск з метою примусити зняти дитину з реєстрації за адресою його постійного місця проживання.

Донька страждає на поліноз, алергічний ріноконюнктивіт, ВСД, загострення хвороб спостерігається з середини липня по середину вересня. Згідно з висновком лікаря-аллерголога дитина потребує щорічного санітарно-курортного лікування з обов'язковим виїздом на літні місяці на морські або гірські курорти з метою ізоляції від алергенів.

У серпні 2014 року відповідач відмовив їй у наданні дозволу на виїзд дитини до санаторію, чим спровокував різке погіршення наслідків алергії.

07.06.2015 року донька у складі танцювального колективу "Театр танцю "Новий світ" отримала гран-прі фестивалю "Я - талант". Учасникам колективу вручені путівки до Болгарії (Міжнародний дитячий табір "Альбатрос Геолог", курорт Святого Костянтина та Олени) для участі в міжнародному фестивалі "Славянський Венец", який відбудеться в період з 10.08 по 18.08.2015 року

11.06.2015 року вона звернулася до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон для відпочинку і участі у фестивалі у складі танцювального колективу. Відповідач категорично відмовився це зробити.

14.06.2015 року спробу умовити відповідача, також здійснив керівник танцювального колективу, але безрезультатно.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_4 просила суд дозволити тимчасовий виїзд за кордон - до Республіки Болгарія - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період з 01 по 20 серпня 2015 року, без згоди батька - ОСОБА_3, дозволити оформлення проїзного документа для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року позов задоволено.

Дозволено тимчасовий виїзд за кордон - до Республіки Болгарія - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період з 01 серпня 2015 року по 20 серпня 2015 року, без згоди її батька - ОСОБА_3.

Дозволено оформлення проїзного документа для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_4, її адвоката, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2001 року, який розірвано 24.02.2014 року. Мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає з матір'ю.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виходячи з положень статей 150,151,155 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьки мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В обґрунтування вимог про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дочки за межі України без дозволу батька, позивач посилалася на те, що відповідач безпідставно перешкоджає оздоровленню та відпочинку дочки за кордоном.

До того ж 07.06.2015 року донька у складі танцювального колективу "Театр танцю "Новий світ" отримала гран-прі фестивалю "Я - талант". Учасникам колективу вручені путівки до Болгарії (Міжнародний дитячий табір "Альбатрос Геолог", курорт Святого Костянтина та Олени) для участі в міжнародному фестивалі "Славянський Венец", який відбудеться в період з 10.08 по 18.08.2015 року

11.06.2015 року вона звернулася до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон для відпочинку і участі у фестивалі у складі танцювального колективу. Відповідач категорично відмовився це зробити.

14.06.2015 року спробу умовити відповідача, також здійснив керівник танцювального колективу, але безрезультатно.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі документами, поясненнями свідків.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Отже за змістом наведеного Закону, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина за кордон.

За вимогами пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний контроль або у разі пред'явлення нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, перевіривши доводи сторін та оцінивши надані по справі докази у відповідності до статті 212 ЦПК України, суд, зважаючи на вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позову і в межах компетенції та з урахуванням встановлених по справі обставин вірно вирішив питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини, зазначивши в рішенні як країну перебування, так і дати знаходження дитини у цій країні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що питання вирішено неправильно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених статтею 309 ЦПК України підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: