У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Реєстраційна служба Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про визнання недійсним правочину та повернення майна,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що йому належить земельна ділянка площею 9,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новосвітлівської сільської ради Миколаївської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, що виданий 01 березня 2001 року. 01 грудня 2011 року він уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований Реєстраційною службою Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області 28 липня 2014 року, про що позивач дізнався у серпні 2014 року. Також зазначив про те, що передача земельної ділянки в оренду відбувалася без складання акта приймання-передачі, оскільки він його не підписував, що підтверджується висновком експерта, а у 2013 році прийняв рішення самостійно обробляти земельну ділянку, а тому не мав наміру передавати її відповідачу. Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати договір оренди земельної ділянки недійсним.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним відмовлено.

Додатковим рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 року доповнено рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року наступним змістом: у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки відмовити. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга, в якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що позивач не обґрунтував свої вимоги та не надав доказів на підтвердження порушення його прав, як орендодавця, у зв'язку з не підписанням акту прийому-передачі.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 73, 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити заявнику строк на касаційне оскарження рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Реєстраційна служба Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про визнання недійсним правочину та повернення майна, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова