АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1551/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/789/1048/15 Доповідач - Гурзель І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, придбаного за спільні кошти, усунення від права на спадкування, визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, придбаного за спільні кошти, усунення від права на спадкування, визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом.

В обгрунтуванні вимог посилалась на те, що за час спільного проживання із ОСОБА_6 однією сім'єю, але не перебуваючи в шлюбі між собою, вони придбали житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної сумісної власності, тому вважає, що їй належить право власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просили визнати за ними, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1; земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0496 га; земельну ділянку площею 0,0613 га, призначену для ведення садівництва та розташовану в АДРЕСА_2; автомобіль "Сітроен Берлінго Д" державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Збаразького районного суду від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено часково. Визнано за нею право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що набутий нею за час спільного проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 та належить їм праві спільної сумісної власності. ОСОБА_5 усунено від права на спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. В решті її позовних вимог відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 - відмовлено.

Дана справа розглядалась судами неоднаразово.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.06.2015 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 3.02.2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями згідно зі ст.74 СК України та зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання права власності на будинок - скасовано та в цій частині передано на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_1 просять рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 1/2 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. Стверджують, що ОСОБА_3 не подала доказів спільного проживання однією сім'єю з їх покійним батьком і придбання за спільні кошти спірного будинку, тому вона не може претендувати на визнання за нею права власності на майно в порядку ст. 74 СК України . Також, ОСОБА_5 і ОСОБА_1 посилаються , що до 2011 р. ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з їх матірю - ОСОБА_9, яка померла 26.02.2011р., а тому не міг перебувати у фактичних шлюбних відносинах.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримали зіславши на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10 апеляційної скарги не визнають і пояснили, що судом першої інстанції було повно та об'єктивно встановлені обставини справи і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи в межах переданої частини зазначеного судом касаційної інстанції скасованого рішення апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення .

Так, судом першої інстанції встановлено , що спадкодавець ОСОБА_6 перебував у шлюбі із ОСОБА_9, який на підставі рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.07.1991 року розірваний відділом РАГСу Лановецького району Тернопільської області, про що складений актовий запис №13 від 07.03.1997 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 1993 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, проживали спільно однією сім'єю, без реєстрації шлюбу у квартирі номер АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_3, та спільно вели господарство. Підчас спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 придбали житловий будинок номер АДРЕСА_1, що згідно договору купівлі-продажу від 15 червня 2006 року зареєстрований на ім'я ОСОБА_6. Під час оформлення договору купівлі -продажу будинку ОСОБА_3 дала згоду ОСОБА_6 купити за їх спільні кошти вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, про що подала письмову заяву, нотаріусу, який оформляв угоду купівлі - продажу будинку, що зареєстрована 15 червня 2006 року за вхідним номером 104.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції що до перебування позивачки у фактичних шлюбних відносинах згідно зі ст. 74 СК України з померлим ОСОБА_6 та виникненням в силу зазначеної статті у неї права на частку у спільному майні.

Зазначені обставини встановлені матеріалами справи, а саме встановлено, що ОСОБА_6 хворів хронічною мієлопатією на шийному, грудному рівнях, та іншими численними захворюваннями, які спричинили його інвалідність 2 групи .

Із медичних довідок, виписок про хворобу, індивідуальних програм реабілітації інваліда, показань лікарів ОСОБА_11, ОСОБА_12, даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6 хворів на протязі тривалого часу на тяжкі хвороби, пересувався за допомогою крісла -каталки (інвалідного візка), його стан був безпорадний, а тому він постійно потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Свідки також ствердили той факт, що опікувалася хворим його дружина ОСОБА_3. Це ж вбачається з медичних довідок.

Разом з тим, як вбачається із повідомлення управління соціального захисту населення Збаразької районної державної адміністрації від 31.01.2014 року ОСОБА_6 з 18.05.2010 року перебував на обліку для забезпечення технічних і інших засобів реабілітації як інвалід другої групи загального захворювання. Впродовж 2010-2012 років управлінням йому були видані технічні засоби реабілітації, а саме: крісло-коляска дорожня, крісло-коляска кімнатна, ходунки, милиці, які отримувала його співмешка ОСОБА_3 під розписку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підчас спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 придбали житловий будинок номер АДРЕСА_1, що згідно договору купівлі-продажу від 15 червня 2006 року зареєстрований на ім'я ОСОБА_6. При оформленні договору купівлі -продажу даного будинку ОСОБА_3 дала згоду ОСОБА_6 купити за їх спільні кошти вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, про що подала письмову заяву, нотаріусу, який оформляв угоду купівлі - продажу будинку, що зареєстрована 15 червня 2006 року за вхідним номером 104. , що беззаперечно в сукупності з іншими доказами, свідчить про наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 фактичних сімейних відносин та спростовує доводи апелянтів про відсутність між зазначеними особами взаємних прав та обов'язків, як членів сім'ї, та спільного побуту.

Посилання апелянтів на те, що недивлячись на розірвання шлюбу між їх батьками рішенням Збаразького районного суду від 24 липня 1991 року вони важались такими, що перебувають у шлюбі, оскільки актовий запис Лановецького РАГСу № 13 від 7 березня 1997 року, вчинений з порушенням законодавства, містить неправдиві відомості та не пройшов державної реєстрації, а тому його не слід брати до уваги, - є невірними.

Так, у відповідності до ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Таких позовних вимог про спростування оспорюваного актового запису чи визнання його недійсним в суді незаявлялось, а тому зазначений актовий запис, в силу закону , - є чинним.

Та обставина, що в актовому записі Лановецького РАГСу № 13 від 7 березня 1997 року місце постійного проживання ОСОБА_6 зазначено "м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області", хоча, як стверджують апелянти, останній там ніколи не проживав і не перебував, не впливає на дійсність зазначеного актового запису, оскільки місце проживання особи не є відомостями, що ідентифікують особу. Відомості про проживання, на відміну від Прізвища, Ім'я, по батькові, дати та місця народження є змінюваними відомостями про особу і по відношенню до факту, який посвідчує актовий запис про розірвання шлюбу, правового значення не мають.

Крім того, законодавством передбачена можливість внесення змін в актові записи в разі їх невідповідності. А тому, навіть наявність неточностей, на які посилаються апелянти, як неправильне зазначення населеного пункту де був зареєстрований шлюб, не є підставами вважати актовий запис недійсним.

Як пояснила ОСОБА_3, в 1997 році вона з ОСОБА_6 два місяці лікувались у лікаря з Лановецької ЦРЛ у зв'язку з чим, вони були змушені мешкати в м. Ланівці і саме тоді ОСОБА_6 оформив розірвання шлюбу в Лановецькому відділі РАГС.

Також, не є підставою вважати актовий запис недійсним, у звязку з його відсутністю в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомостей про розірвання шлюбу між указаними вище особами, згідно з актовим записом РАГСу Лановецького району Тернопільської області від 7 березня 1997 року, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5 «Про затвердження Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян», оскільки у відповідності до додатку до наказу Міністерства юстиції України від 24.07.2008р. № 1269/5( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.01.2013р. №170/5) актові записи по Тернопільській області за 1996-2008 роки вносяться до Реєстру з 01.01.2014 по 30.11.2016 року. Також, електронний носій актового запису не може мати перевагу перед паперовим носієм, тому що паперовий є первинним.

На даний час, 12.08.2015 року зазначений актовий запис внесено в Державний реєстр, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу за № 2.

Також, посилання апелянтів на свідоцтво про розірвання шлюбу від 18.10.2011 року, яке ніби то видано спадкодавцю ОСОБА_3 не спростовує вчинення державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Лановецьким РАГС в 1997 році. Прицьому, колегією суддів враховується, що колишня дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. З її смертю у відповідності до п.4 ст. 25 ЦК України припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, померла ОСОБА_9 з часу смерті не могла бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків і отримувати свідоцтва про розірвання шлюбу через 6- ть місяців після смерті.

Колегією суддів встановлено, що данне свідоцтво було видано за клопотанням апелянта ОСОБА_1 та пред'явлено ним в Збаразьку нотаріальну контору з метою підтвердження факту розірваннй шлюбу між його батьками, для того щоб ОСОБА_6 незакликався до спадщини після смерті ОСОБА_9. Що доводить визнання на той час апелянтами факту розірвання шлюбу між батьками.

Згідно ст. 74 СКУ якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними .

За вказаних обставин, спільною власністью ОСОБА_3 та ОСОБА_6 слід визнати житловий будинок номер АДРЕСА_1 та відповідно за ОСОБА_3 слід визнати право на 1/2 його частини.

На решту 1/2 частини даного будинку за номером АДРЕСА_1 має право апелянт ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги по закону в силу ст. 1261 ЦК України. ОСОБА_3 є спадкоємцем 4 черги, а тому спадкувати після смерті ОСОБА_6, за наявності спадкоємців вищої черги, не може.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Збаразького районного суду від 23 жовтня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що набутий нею за час спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 та належив їм на праві спільної сумісної власності - залишити без змін.

Рішення Збаразького районного суду від 23 жовтня 2014 року в частині відмови ОСОБА_5 у визнанні права власності на спадкове майно - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_5 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року , що складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за номером, АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель