АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5310/14 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1915/К/15 інстанції - Чайкіна О.В.
Категорія 48 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу - Костя Романа Зіновійовича,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - Прокурор Дзержинського району м. Кривого Рогу, Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу, ОСОБА_6, про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онуки, та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та передання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її утримання та виховання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач у справі доводиться їй рідною донькою, а ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - онукою. З самого народження онуки вона приймала участь у її вихованні, однак з 2012 року поведінка відповідача змінилась, вона почала вести незрозумілий спосіб життя та виховання дитини. Так, її онука не відвідує школи як усі інші діти, а навчається за екстернатною формою навчання на дому, скаржиться на погане харчування. Відповідач закриває дитину вдома саму, не дозволяє спілкуватись з бабусею, негативно ставиться до батька дитини. Оскільки відповідач чинить їй перешкоди в спілкуванні з дитиною, а вона бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, вона вимушена звертатися до суду. Уточнивши під час розгляду справи предмет позову, позивач просила суд зобов'язати відповідача - ОСОБА_4 усунути їй перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_7 2005 року народження та встановити періодичність її зустрічей у спілкуванні з онукою: з п'ятниці з 18.00 год. до 19.00 год. неділі - за місцем проживання бабусі; світкові дні року та канікули; можливість щорічного оздоровлення малолітньої онуки під час щорічної її відпустки із виїздом за межі міста.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначено наступний спосіб участі бабусі - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, шляхом систематичних побачень з онукою кожної суботи або неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять малолітньої ОСОБА_7.) з 09.00 год. до 19.00 год. з можливістю відвідування онучкою місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1) з моменту набрання рішенням чинності .

Побачення з дитиною протягом перших шести місяців повинні відбуватися в присутності її матері, ОСОБА_4.

Після виповнення малолітній ОСОБА_7 14 (чотирнадцяти) років визначено спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою в наступному порядку: спільного спілкування кожної суботи чи неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять дитини) з 09-00 години до 20-00 години за місцем проживання матері з правом відвідувань місць загального відпочинку в місті проживання - за погодженням з матір'ю ОСОБА_8; спільного спілкування протягом будь-яких з днів новорічних та різдвяних свят в період з 01 січня по 15 січня за погодженням з матір'ю; спільного спілкування протягом будь-яких п'ятнадцяти днів поспіль літніх місяців для забезпечення літнього відпочинку ОСОБА_7 (виключно за наявності згоди дитини) та за погодженням з матір'ю, з правом виїзду за межі м. Кривого Рогу по території України.

У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду, заборону позивачу без її згоди та присутності спілкування з дитиною, встановлення екстернатної форми навчання для дитини, звуження способів особистого спілкування позивача з онукою, проведення побачень дитини з батьком лише за її присутністю та зі згоди дитини, а також визначення місця проживання дитини з нею. Вважає, що суд неправомірно задовольнив позовні вимоги, допустив порушення статей 141, 160, 181 Сімейного Кодексу України, Декларації прав дитини, Європейської конвенції з прав людини, не врахував, що вони з позивачем мають різні погляди з питань виховання дитини, залишив поза увагою, що позивачем не надано доказів щодо заходів фізичного, економічного та психологічного насильства в сім'ї, а також фактів чинення перешкод щодо зустрічей з дитини з позивачем. Суд не з'ясував всі обставини справи, не врахував інтереси дитини в частині спілкування з іншими родичами, та не звернув увагу на обставини, які викликали зміни в їх житті. Також судом не враховано, що після зустрічей з бабусею та батьком дитина є емоційно нестабільною та не може пристосуватися до напрацьованого ритму навчання. Крім того, судом не враховано місце їх з донькою реєстрації та те, що переважну частину часу вони проживають у м. Києві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідною матір'ю відповідача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 20.07.1982 року.

У відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_7, що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.

Відповідач працює та є діючим адвокатом відповідно до витягу з ЄРАУ, отримує дохід, перебуває на податковому обліку.

Малолітня дитина ОСОБА_7 навчається у Криворізькій загальноосвітній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням іноземних мов, має задовільний стан здоров'я, займається творчою діяльністю, відвідувала дошкільні навчальні заклади у період з 2008 року по 2011р., має позитивну характеристику за місцем навчання.

Відповідно до інформації наданої КЗСШ №4 про проведену роботу щодо виявлення фактів насильства, а саме обстеження житлово-побутових умов проживання учениці 4-Б класу ОСОБА_7, житлово-побутові умови проживання родини нормальні, у ОСОБА_7 окрема кімната. З боку школи фактів здійснення фізичного насильства щодо дитини не було виявлено.

Також встановлено, що дитина ОСОБА_7 проходить навчання в школі за екстернатною формою, відвідує різноманітні секції, займається творчістю та спортом.

Згідно з висновку Служби у справах дітей про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківства відповідно до якого Служба у справах дітей вважає за недоцільне відібрати малолітню ОСОБА_7 2005 року народження від матері ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав.

Відповідач та позивач у справі забезпечені житлом.

В ході судового розгляду отримано висновок Служби у справах дітей про встановлення порядку та способу участі у вихованні та спілкування з онукою, згідно якого вбачається, що малолітня ОСОБА_7 на обліку служби у справах дітей виконкому районної у місті ради, та Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах не перебуває. Батьками малолітньої ОСОБА_7 є громадяни ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які в шлюбних стосунках не перебували, протягом тривалого часу проживають окремо. Малолітня ОСОБА_7 навчається у 4 класі Криворізької загальноосвітньої спеціалізованої школі І-ІІЇ ступенів № 4 з поглибленим вивченням іноземних мов. З жовтня 2014 року дитину, за заявою матері відповідно до Положенням про екстернат у загальноосвітньому навчальному закладі, затв. Наказом Міносвіти та науки України від 19.05.2008р. за № 431, на підставі наказу директора вищезазначеного навчального закладу від 02.10.2014 № 224 «Про організацію навчання учениці 4-Б класу ОСОБА_7 за екстернатною формою навчання у 2014/2015 навчальний рік» переведено на екстернатне навчання. Даним наказом також визначено перелік педагогічних працівників, які є відповідальними за підготовку індивідуальних навчальних планів та проведення консультаційних занять із зазначеною малолітньою.

В ході розгляду звернення, службою у справах дітей та відділом освіти виконкому районної у місті ради проведено соціально-педагогічний патронаж родини малолітньої ОСОБА_7, обстежено умови проживання дитини. Так, згідно із актом обстеження житлово-побутових умов проживання родини малолітньої ОСОБА_7 за адресою вул. Революційна, 19/32 від 24.10.2014р., 19.05.2015 р. встановлено, що родина малолітньої, в складі дитини, її матері та співмешканця матері проживає у трикімнатній квартирі обладнаної меблями, побутовою технікою. Дитина має окрему кімнату в якій є куточок для занять, особисті речі, постільна білизна, засоби гігієни. На момент відвідування родини з продуктів харчування в наявності були овочі, овочеві салати, соління, сир, хліб.

Відповідно до матеріалів, що характеризують дитину та її родину, наданими адміністрацією школи, в якій навчається ОСОБА_7 стало відомо, що дівчинка за час навчання показала добрий рівень знань, віддає перевагу предметам гуманітарного циклу, образотворчому мистецтву, трудовому навчанню; свідомо дотримується правил поведінки учениці школи, доброзичлива, з повагою ставиться до дорослих. Адміністрацією школи в характеристиці також зазначається, що мати дівчинки систематично відвідує школу, бере участь у громадському житті класу, надає допомогу батьківському комітету. Батько дитини ОСОБА_6 з родиною не проживає, відвідував заклад освіти у вересні та жовтні 2014 року, а також у лютому місяці поточного року.

В ході складання висновку уповноваженим органом ОСОБА_4 відзначила, про наявність постійних суперечок із ОСОБА_2, а також з батьком доньки негативно впливає на психічний стан дитини, демотивує її, пригнічує її настрій, життєвий тонус, а також пізнавальну активність.

Під час проведення розгляду вимоги Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2015 № 10484/2/210/360/15 та звернення громадянки ОСОБА_2 щодо надання виконкомом районної у місті ради, як органом опіки та піклування висновку з питання встановлення порядку та способу участі громадянки ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому районної у місті ради від 06.05.2015 року громадянка ОСОБА_4 категорично заперечила інформацію заявниці щодо перешкоджання у реалізації її права на спілкування з онукою та зазначила, що висловлені громадянкою ОСОБА_2. претензії нічим не підтверджені, погляди та спосіб життя громадянки ОСОБА_2 та батька дитини щодо організації навчання, утримання та виховання малолітньої ОСОБА_9 істотно суперечать інтересам її доньки, у якої протягом тривалого часу сформувався свій графік організації життєдіяльності, учбової та позаурочної зайнятості.

Мати малолітньої також надала до служби у справах дітей заяву, в якій висловила заперечення проти участі бабусі у вихованні онуки в заявлений нею спосіб через неможливість забезпечення якісного виховання та навчання онуки, в тому числі іноземним мовам, чому матір'ю дитини приділяється значна увага, а також наявними зловживаннями з боку бабусі своїми правами. Разом з тим громадянка ОСОБА_4 в рамках своєї заяви зауважила, що дає згоду лише на зустрічі доньки з бабусею окремо від батька та за її присутності, як законного представника, а також висловила думку про доцільність звуження права бабусі на спілкування з онукою.

З урахуванням викладеного, служба у справах дітей виконкому районної у місті ради на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини виконкому районної у місті ради від 06.05.2015 року вважає за можливе встановити спосіб участі громадянки ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_7 у вигляді одного дня на тиждень у вільний від навчання час, з урахуванням побажання дитини та за згодою матері малолітньої.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керуючись статтями 257, 263, 159 Сімейного Кодексу України, Декларацією прав дитини та з урахуванням висновків Комісії служби у справах дітей Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, в частині того, що спілкування позивача ОСОБА_2 з її онукою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 буде відповідати інтересам дитини, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначив спосіб участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною шляхом систематичних побачень з онукою кожної суботи або неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять малолітньої ОСОБА_7.) з 09.00 год. до 19.00 год. з можливістю відвідування онучкою місця проживання ОСОБА_2. Після виповнення малолітній ОСОБА_7 14 (чотирнадцяти) років визначити спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою в наступному порядку: спільного спілкування кожної суботи чи неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять дитини) з 09-00 години до 20-00 години за місцем проживання матері з правом відвідувань місць загального відпочинку в місті проживання - за погодженням з матір'ю ОСОБА_8; спільного спілкування протягом будь-яких з днів новорічних та різдвяних свят в період з 01 січня по 15 січня за погодженням з матір'ю; спільного спілкування протягом будь-яких п'ятнадцяти днів поспіль літніх місяців для забезпечення літнього відпочинку ОСОБА_7 (виключно за наявності згоди дитини) та за погодженням з матір'ю, з правом виїзду за межі м. Кривого Рогу по території України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Право баби, діда, прабаби, прадіда на спілкування зі своїми внуками, правнуками, участь у їх вихованні та заборону батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, перешкоджати у здійсненні таких прав щодо виховання внуків, правнуків закріплено в ч.1, ч.2 ст. 257 СК України.

У відповідності до ст. 263 СК України спір щодо участі вказаних осіб у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Згідно з нормами ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В судовому засіданні встановлено і сторонами не оскаржується, що між ними існують неприязні відносини та непорозуміння стосовно питань виховання дитини, в результаті яких виник спір щодо участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онукою.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи те, що факт небажання дитини спілкуватися з позивачем не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи та те, що бабуся раніше регулярно спілкувалася з онукою, займалася її вихованням і позбавлення її законного права на спілкування з онукою також позбавляє й онуку на спілкування з нею, що не є позитивним фактором, висновок суду першої інстанції про необхідність участі позивача у вихованні та спілкуванні з онукою та встановлений спосіб участі бабусі у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_7 є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: Я.М.Бондар

Л.В.Митрофанова