Номер провадження: 22-ц/785/9615/15
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І. ,

за участю: позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

12 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 з 26 жовтня 1991 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6. З 2010 року вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання у зв'язку з постійним обманом, зрадою, неповагою, недовірою, приниження та знущання над нею та сином. Тому збереження шлюбних відносин неможливо і шлюб носить формальний характер.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 105, 110, 112 СК України, позивачка ОСОБА_3 просила суд позов задовольнити (а.с. 1-3).

Відповідач ОСОБА_5 проти позову заперечував й в своїх поясненнях зазначав, що подальше збереження можливо та просив надати строк для примирення.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3 задоволено. Суд розірвав шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції 26 жовтня 1991 року у Буцинівській сільській раді Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №13, після розірвання шлюбу залишив прізвище «ОСОБА_3», встановив порядок виконання рішення, відповідно до якого вона після набрання ним законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (а.с. 39).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права, а саме, судом не встановлено дійсних причин розірвання шлюбу (а.с. 45-46).

В запереченні на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити у зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5, пояснення на апеляцію позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

У статті 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 26 жовтня 1991 року (а.с. 4), ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 (а.с. 5).

Сторони припинили шлюбні відносини, їх збереження неможливо і шлюб носить формальний характер.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в судовому засіданні доведено, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, шлюб носить формальний характер.

Доводи відповідача ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки судом не встановлено дійсних причин розірвання шлюбу, не приймаються до уваги за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 2010 року сторони у справі припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 постанови №11 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та спільного майна подружжя» від 21 липня 2007 року Верховний Суд України роз'яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Ухвала суду про відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення не підлягає оскарженню в апеляційному та касаційному порядку (статті 293, 324 ЦПК).

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу Відповідач ОСОБА_5 був зобов'язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову, але не виконав цього обов'язку ні в суді першої інстанції, ні в суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні від 22 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_5 просив надати строк для примирення, протокольною ухвалою суд надав строк до 16 липня 2015 року, а потім за клопотанням відповідача продовжив строк до 26 серпня 2015 року (а.с. 28-29, 33), але на протязі чотирьох місяців сторони не примирилися.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік