АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Ратнікової В.М., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 643грн.24 коп. матеріальних збитків та 2436 грн. моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що 25.03.2015р. між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу №2210-584175, згідно з яким відповідач прийняв у позивача грошові кошти у сумі 50 000,00грн. на строк 3 місяці з обов'язком сплатити позивачу за користування коштами відсотки зі ставкою 24% річних.

Позивачу були нараховані відсотки в сумі 2991,78грн., однак виплачені відсотки лише в сумі 2348,54грн. З нарахованих сум процентів були утримані податок з нарахованої суми процентів по вкладу у розмірі 20%, утримання військового збору у розмірі 1,5%, що в сумі склала 643,24грн. (2991,78грн. - 2348,54грн.). Вважає зазначені відрахування незаконними та такими, що порушують його права як споживача, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року - в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним доказам.

Вказує, що відповідач в своїх діях по утриманню з позивача податків незаконно проігнорував норму права, яка повинна була бути застосована при виконанні ним функцій податкового агента, а саме - п.п. 4.1.9 статті 4 Податкового кодексу України, суд мав застосувати також норму п.8 ст.8 ЦПК України, оскільки спірні відносини не врегульовані законом.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»- заперечував щодо скарги, просив рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем добровільно укладено та підписано договір № 22Ю-584175 банківського вкладу «ЕНЕРГІЯ ВЕСНИ» від 25.03.2015 року відповідно до пункту 3.6, якого передбачено оподаткування суми процентів за депозитним вкладом відповідно до чинного законодавства України.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що23.03.2015 року між сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу № 22ІД-584175 «Енергія весни» строком на 3 місяці (а.с. 3-4).

Пунктом 3.6 договору строкового банківського вкладу, укладеного банком з позивачем, передбачена інформація щодо оподаткування суми процентів за депозитним вкладом, яке здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку позивача за період з 25.03.2015 року по 25.06.2015 року позивачу ОСОБА_1 було нараховано відсотки в сумі 2991.78 грн., проте виплачено лише 2348.54 грн., при цьому утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі - 20 % та військовий збір у розмірі - 1,5 % (а.с.5-6).

Загальна сума утриманого податку складає - 643 грн. 24 коп., яка перерахована до державного бюджету(а.с.36)

28 грудня 2014 року було прийнято Закон України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо Податкової реформи».

У зв'язку з прийняттям вказаного Закону, з 01 січня 2015 року, встановлено 20-ти відсоткову ставку на пасивні доходи, отримані фізичними особами-платниками податків, у тому числі, в якості процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок (підпункти 167.5.3. та 167.5.1. пункту 167.5. статті 165 Податкового кодексу України).

Також, з 01 січня 2015 року, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (фізичні особи - резиденти і нерезиденти, та податкові агенти).

Відповідно до підрозділу 10 «Інші перехідні Положення» Податкового кодексу України об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1.5 % від бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб).

Тобто, порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) збору до бюджету є тотожним порядку нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, оскільки його регламентовано саме статтею 168 Податкового Кодексу України.

Відповідно до підпункту 168.1.1. та 168.1.2. пункту 168.1. статті 168 Податкового кодексу України, Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (20 % до пасивних доходів). Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа (податковий агент) або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (підпункт 168.4.7. пункту 168.4. статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, вірним є висновок суду , що банком як податковим агентом правомірно утримано з позивача суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

З приводу доводів апеляційної скарги про неправомірність стягнення податку з 01.01.2015 року у зв'язку з тим, що відповідно до підпункту 4.1.9. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом Бюджетного року, колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Прикінцевих положень Закону України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким було запроваджено оподаткування пасивних доходів та справляння військового збору, цей закон набирає чинності 31 січня 2015 року. Порядок набрання чинності законами України регламентовано нормою прямої дії статті 94 Конституції України - закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вищевказане, до спірних правовідносин, у даному випадку, підлягають застосуванню саме положення Закону України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким з 01.01.2015 року запроваджено оподаткування пасивних доходів громадян та справляння військового збору, оскільки цей закон є таким, що прийнятий пізніше у часі та є спеціальним законом за правовою класифікацією.

Окрім того, вірним є висновок суду , що інформація про оподаткування не є складовою інформації про продукцію (кількість, якість, асортимент тощо) у розумінні статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у зазначеному законі не передбачено обов'язку інформування споживача стосовно оподаткування.

При укладенні вищевказаного договору банківського вкладу позивач був проінформований співробітниками відділення банку «ХРЕЩАТИК» про умови оподаткування процентів за вкладом.

Таке інформування є належним, оскільки статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлено форму надання такої інформації (усно, письмово).

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року в справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді