Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/186/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. К.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Зарицької Г.В., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення меж земельної ділянки, в якому, після уточнення позовних вимог, просила: відновити межі земельної ділянки площею 0,12 га, розміщеної в АДРЕСА_1, переданої їй у власність; відновити межу між належною їй земельною ділянкою та ділянкою відповідача відповідно до розміру часток у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею 47/100 частин будинку по АДРЕСА_1. Відповідач, в свою чергу був власником суміжної земельної ділянки на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1 виданий 22.07.2011 року. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.01.2014 року зазначений державний акт, разом із дозвільною документацію на його виготовлення визнано недійсним. Позивач зазначає, що між нею та ОСОБА_3 не досягнуто згоди щодо відновлення меж належних їм земельних ділянок.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою задоволено.

Розділено земельну ділянку в АДРЕСА_1 по 1 варіанту судово-земельно-технічної експертизи виділивши ОСОБА_2 для забезпечення доступу до відповідної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку площею 1144,0 кв.м. та зазначено, що дана земельна ділянка проходить:

- від точки 1 лінія розподілу проходить по правій межі земельної ділянки до точки 2, довжина лінії 1-2 41, 64 м;

- від точки 2 лінія розподілу проходить по головній межі земельної ділянки до точки З довжина лінії 2-3 12,45 м;

- від точки 3 лінія розподілу проходить по головній межі земельної ділянки до точки 4, . довжина лінії 3-4 4,13 м;

- від точки 4 лінія розподілу проходить по головній межі земельної ділянки до точки 22 довжина лінії 4-22 11,29м;

- від точки 22 лінія розподілу проходить перпендикулярно стіні головного фасаду житлового будинку «А» до точки 21, яка розташована на стіні головного фасаду житлового будинку «А» в точці лінії розподілу житлового будинку «А», довжина лінії 22-21 1,6 м;

- від точки 21 лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку «А» до точки 20(кут сполучення стіни тильного та лівого фасаду житлового будинку «А»)

- від точки 20 лінія розподілу проходить під кутом 45,0 градусів до точки 19, довжина лінії 20-19 1,41м;

- від точки 19 лінія розподілу проходить паралельно стіни правого фасаду житлового будинку «А» до точки 18, довжина лінії 19-18 8,05 м;

- від точки 18 лінія розподілу проходить паралельно стяни тильного фасаду житлового будинку «А» до точки 17, довжина лінії 18-17 становить 3, 36 м;

- від точки 17 лінія розподілу проходить перпендикулярно стіни тильного фасаду житлового будинку «А» до точки 16, довжина лінії 17-16 становить, 7.24 м;

- від точки 16 лінія розподілу проходить паралельно тильній межі земельної ділянки(відрізок 12-13) до точки 15, довжина лінії 16-15 становить 4,45 м;

- від точки 15 лінія розподілу проходить перпендикулярно тильній межі земельної ділянки( відрізок 12-13) до точки 14, яка розташована на тильній межі земельної ділянки, довжина лінії 15-14 становить 8,69 м;

- від точки 14 лінія розподілу проходить по тильній межі земельної ділянки до точки 13, довжина лінії 14-13 становить 4,78 м; від точки 13 лінія розподілу проходить по тильній межі земельної ділянки до точки 1(кут сполучення тильної та правої межі земельної ділянки), довжина лінії 13-1 становить 27,17 м.

В свою чергу, для доступу ОСОБА_3 до відповідної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд надано йому земельну ділянку площею 1290 кв.м., яка проходить по точках:

- від точки 7( кут сполучення головної та лівої межі земельної ділянки) лінія розподілу проходить по головній межі земельної ділянки до точки 6, довжина лінії 7-6 становить 24, 21 м;

- від точки 6 лінія розподілу проходить по головній межі земельної ділянки до точки 5, довжина лінії 6-5 становить 8,19м;

- від точки 5 лінія розподілу проходить по головній межі земельної ділянки до точки 22 довжина лінії 5-22 0,16 м;

- від точки 22 лінія розподілу проходить перпендикулярно стіні головного фасаду житлового будинку «А» до точки 21, яка розташована на стіні головного фасаду житлового будинку «А» в точці лінії розподілу житлового будинку «А» , довжина лінії 22-21 становить 1,6 м;

- від точки 21 лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку «А» до точки 20(кут сполучення стіни тильного та лівого фасаду житлового будинку «А»);

- від точки 20 лінія розподілу проходить під кутом 45,0 градусів до точки 19, довжина лінії 20-19 1,41м;

- від точки 19 лінія розподілу проходить паралельно стіни правого фасаду житлового будинку «А» до точки 18, довжина лінії 19-18 8,05 м;

- від точки 18 лінія розподілу проходить паралельно стіни тильного фасаду житлового будинку «А» до точки 17, довжина лінії 18-17 становить 3, 36 м;

- від точки 17 лінія розподілу проходить перпендикулярно стіни тильного фасаду житлового будинку «А» до точки 16, довжина лінії 17-16 становить, 7.24 м;

- від точки 16 лінія розподілу проходить паралельно тильній межі земельної ділянки(відрізок 12-13) до точки 15, довжина лінії 16-15 становить 4,45 м;

- від точки 15 лінія розподілу проходить перпендикулярно тильній межі земельної ділянки( відрізок 12-13) до точки 14, яка розташована на тильній межі земельної ділянки, довжина лінії 15-14 становить 8,69 м;

- від точки 14 лінія розподілу проходить по тильній межі земельної ділянки до точки 12, довжина лінії 14-12 становить 10,74;

- від точки 12 лінія розподілу проходить по тильній межі земельної ділянки до точки 11, до вжина лінії 12-11 становить 15,76 м;

- від точки 11 лінія розподілу проходить по тильній межі земельної ділянки до точки 10 (кут сполучення тильної та лівої межі земельної ділянки), довжина лінії 10-10 становить 4,11 м;

- від точки 10 лінія розподілу проходить по лівій межі земельної ділянки до точки 9, довжина лінії 10-9 становить 3,93 м;

- від точки 9 лінія розподілу проходить по лівій межі земельної ділянки до точки 8, довжина лінії 9-8 становить 3,25 м;

- від точки 8 лінія розподілу проходить по лівій межі земельної ділянки до точки 7(кут

сполучення головної та лівої межі земельної ділянки) довжина лінії 8-7 становить 31,02м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи в сумі 3 500 грн. та знято заборону на земельну ділянку.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вона, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що позов нею подано про відновлення меж між земельними ділянками співвласників житлового будинку по АДРЕСА_1, проте судом було вирішено питання про поділ земельної ділянки, що фактично свідчить про вихід суду за межі заявлених позовних вимог. При ухваленні рішення суд не звернув увагу на ту обставину, що позивач просила відновити межі належної їй на праві особистої приватної власності земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,12 га, яка була передана у власність її матері.

Апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги і пояснили, що договору між сторонами про поділ або порядок користування земельними ділянками не має, як і акту відведення земельної ділянки площею 0,12 га, оскільки земельно-кадастрова документація не виготовлялася.

Відповідач та його представник заперечують у задоволенні скарги.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов та встановлюючи порядок користування земельними ділянками між сторонами, суд першої інстанції виходив із розміру часток ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільному домоволодінні. При цьому, вважав, що позивач фактично просить встановити такий порядок.

Колегія суддів вважажє такий висновок суду помилковим.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач вважала, що відповідачем порушено межу земельної ділянки площею 0,12 га, яка була передана у власність її матері, а тому просила її відновити. Вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,24 га вона не заявляла, що підтверджено доводами апеляційної скарги, а тому суд першої інстанції в порушення вимог ст.11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Судом встановлено, що рішенням Брусилівської селищної ради народних депутатів від 20 грудня 1993 року № 180 земельну ділянку площею 0,12 га передано у приватну власність матері позивача - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, державного акта про право власності на земельну ділянку остання не отримала. Рішенням Брусилівської селищної ради від 23 листопада 2009 року внесено зміни в попереднє рішення від 20 грудня 1993 року та уточнено площу земельної ділянки, передану безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 - «орієнтовною площею 0,12 га» для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Сторони є землекористувачами земельної ділянки яка розміщена по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,24 га, яка закріплена за житловим будинком рішенням 48 сесії 6 скликання Брусилівської селищної ради від 12.03.2014 року.

Відповідач ОСОБА_3 набув право власності на 53/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10.12.2004 року (а.с.5).

25 вересня 2008 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 47/100 частин цього ж будинку, який належав її померлій матері (а.с.4).

Згідно ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Частиною 4 ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (ст.106 ЗК України).

Відповідно до ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Аналізуючи вказані норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що відновлення меж земельної ділянки можливе між суміжними землекористувачами у разі їх попереднього встановлення.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.01.2014 року по справі №275/553/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року, визнано незаконним рішення Брусилівської селищної ради від 09.06.2011 року в частині затвердження технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку, надання дозволу ОСОБА_3 на складання державного акта на право власності на земельну ділянку та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1290 га. у межах АДРЕСА_1. Визнано недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий 22.07.2011 року ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1290 га (а.с.9).

Вищезазначеними судовим рішенням встановлено, що, оскільки позивач та відповідач є співвласниками одного житлового будинку і їх частки визначені, то відповідно до положень ст.381 ЦК ст.ст.86-88 ЗК земельна ділянка, яка мала бути закріплена за цим будинком (а не за його окремими частинами), перебуває у їх спільному користуванні. Попередні власники права власності на спірну ділянку не мали. Отже, в даному випадку сторони не є суміжними землекористувачами, оскільки не є власниками окремих будинків, а їх право на землю залежить від розміру їх частки в спільному будинку.

Посилання позивача на встановлення меж належних сторонам земельних ділянок 14.04.2011 року не може бути прийнято до уваги, оскільки зі змісту акту вбачається, що комісією встановлено чотири межові знаки лише по одній лінії садиби, на якій знаходиться жилий будинок, а тому відсутні підстави вважати, що чотирма межовими знаками було проведено поділ двох окремих земельних ділянок.

Отже, судовим рішенням встановлено, що сторони у справі не є суміжними землекористувачами до поділу цієї земельної ділянки в натурі між ними в установленому порядку як спільними землекористувачами.

Крім того, керуючись положеннями ст. ст. 12, 106, 107, 158 ЗК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», колегія суддів, враховує, що дані акту обміру земельних ділянок та генеральний план забудови не є підставою для відновлення меж, земельно-кадастрова документація на земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га не оформлена, рішення з приводу встановлення меж органом місцевого самоврядування не приймалось.

На час розгляду спору про відновлення меж сторони, як співвласники житлового будинку, поділ земельної ділянки площею 0,24 га, закріпленою за садибою, не проводили і порядок користування не встановлювали, а тому підстави для відновлення меж земельної ділянки площею 0,12 га між спільними землекористувачами відсутні.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Оскільки проведена за клопотанням відповідача експертиза по встановленню порядку користування не стосується предмету та підстав позову, витрати на її проведення не підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення меж земельної ділянки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді