У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Одеська залізниця», пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна» Державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення незаконно утриманих при звільненні грошових коштів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано незаконним наказ від 30 липня 2012 року про звільнення ОСОБА_4 за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, поновлено ОСОБА_4 на роботі, стягнуто з ДП «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 106 тис. 897 грн 71 коп., незаконно вилучену із його розрахунку грошову суму у розмірі 9 тис. 87 грн 65 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн., в решті позовних вимог відмовлено, в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено негайне виконання; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року касаційну скаргу ДП «Одеська залізниця» задоволено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року залишено без змін.

У липні 2015 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 116, 117 та 136 КЗпП України, а також невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року та постанови Верховного Суду України від 2 липня 2014 року та 21 січня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1,4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 29 квітня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, який прийшов до висновку, що відповідачем не допущено порушень трудового законодавства при звільненні ОСОБА_4, тому відсутні підстави для задоволення позову.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки судом встановлено, що у порушення статті 116 КЗпП України в день звільнення працівнику не були виплачені всі належні йому суми, тому підприємство несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України.

У зазначеній ухвалі касаційного суду, наданій заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 2 липня 2014 року та 21 січня 2015 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновків щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Одеська залізниця», пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна» Державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення незаконно утриманих при звільненні грошових коштів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін