У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Тячівська міська рада Тячівського району Закарпатської області, про відшкодування моральної та майнової шкоди, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1. По сусідству, у будинку НОМЕР_1 за вказаною адресою проживають відповідачі. ОСОБА_5 самоправно розібрав частину огорожі, тим самим пошкодивши її, чим завдав майнову шкоду в розмірі 8 150 грн 40 коп. Крім того, у результаті неправомірних дій відповідача ОСОБА_5 їй завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням власного майна та неодноразовими викликами до міліції та прокуратури з цього ж приводу. Також зазначала, що відповідачі самовільно встановили паркан на належній їй земельній ділянці площею 0,0017 га.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд: зобов'язати відповідачів звільнити самовільно зайняту ними частину належної їй земельної ділянки площею 0,0014 га, шляхом знесення встановленого ними паркану, позначеного літерами Б1-В1 згідно з планом схеми земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1; стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь 8 150 грн 40 коп. на відшкодування майнової шкоди, 5 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 2 тис. грн та судові витрати.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 0,0014 га, що розташована по АДРЕСА_1 шляхом знесення встановленої ними огорожі, позначеної літерами Б1-В1 згідно з планом схеми земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 8 150 грн 40 коп. на відшкодування майнової шкоди, 300 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 2 тис. грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 порушив право власності позивачки, незаконно і самовільно демонтувавши належну їй і нею встановлену сталеву оцинковану огорожу, чим завдав їй шкоди.

Доводи касаційної скарги про здійснення ОСОБА_5 права на самозахист безпідставні та не основані на відповідних доказах.

Крім того, доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта