Справа № 502/1693/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом в інтересах ОСОБА_2, в якому згідно уточнень від 19.08.2015 року вказав, що 21 січня 1989 року в Василівській сільській раді Кілійського району Одеської області було укладено шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3. Спільне життя між сторонами не склалось та їхній шлюб було розірвано 22.08.2006 року. За час спільного проживання сторін у шлюбі -20 червня 1995 року ними було придбано за спільні кошти нерухоме майно, а саме житловий будинок № 46 по вул. Приозерна в с. Василівка, Кілійського району, Одеської області, який було зареєстровано на праві власності лише за ОСОБА_3 Крім того, спільним майном є також холодильник, вартістю 2000 гривень та меблевий комплект, вартістю 4000 гривень. Придбане сторонами житло на теперішній час повністю використовує лише позивач ОСОБА_2 разом зі спільними дітьми, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вся технічна документація на будинок та правовстановлюючі документи також знаходяться у позивача. Позивач запропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, залишивши будинок їй, щоб вона не мала претензій до відповідача з приводу стягнення аліментів на утримання спільного сина, одночасно виділивши відповідачу у власність холодильник та меблевий комплект. Але відповідач тривалий час не може надати відповіді на вказану пропозицію. Представник позивача зазначає, що ринкова вартість спірного будинку складає 94401 грн., тобто половина вартості будинку, на яку має право позивач, складає 47200 гривень. Враховуючи що при поділі майна подружжя можливо відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення та може бути збільшена за рішенням суду, якщо зі стороною проживають діти, представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким провести розподіл спільного майна між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а саме:

1/ Виділити в цілому у власність та визнати право власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 46 по вул. Приозерна в с. Василівка, Кілійського району, Одеської області, який складається з: літ. А житловий будинок; літ. Б комора; літ. В комора; літ. Г навіс; літ. Д вбиральня; літ № 1-6 надвірні споруди.

2/ Виділити у власність ОСОБА_3 холодильник марки «LG», вартістю 2000 гривень та меблевий комплект «Ladia», вартістю 4000 гривень.

Позивач в судове засідання не зявилась; представник позивача ОСОБА_1 надав заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та надав заяву про те, що з позов згоден та просить розглянути справу у його відсутність.

На підставі письмових заяв представника позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 470519, виданого 21 січня 1989 року Василівською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 01, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7, дружині було присвоєне прізвище «Чигіна».

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 276134, виданог Василівською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 02, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 записано ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

Як вказано в свідоцтві про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 023979, виданого 22.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції, актовий запис № 195, після реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 дружині присвоєне прізвище «Чигіна».

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 141547, виданого 12.07.2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 64, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_8, дружині присвоєне прізвище «Римська».

Як вбачаться з договору купівлі-продажу, посвідченого 12.06.1995 року державним нотаріусом Кілійської державної районної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2022, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_10 житловий будинок, що знаходиться в с. Василівка Кілійського району, вул. Приозерна, 46 та складається з саманної споруди, житловою площею 53,7 кв.м., господарських споруд: комори літ. Б, комори літ. В, навісу літ. Г, вбиральні літ. Д, споруд №1-6, розміщених на земельній ділянці розміром 3100 кв.м.

Згідно довідки, виданої 30.07.2015 року Василівською сільською радою Кілійського району Одеської області за № 298, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Склад сім'ї : 1. син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 2. дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6

Як вбачається з довідки за підписом начальника ВДВС Павлоградського МУЮ, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 на утримання дитини до її повноліття, станом на травень 2015 року становить 36258,08 гривень.

При розгляді справи суд керувався наступними положеннями законодавства:

Як зазначено в ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи відповідні положення Конституції України, норми Сімейного кодексу України підлягають застосуванню до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р . до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності

Оскільки на час придбання відповідачем відповідного житлового будинку діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, саме його положення щодо правового режиму майна, придбаного за час перебування сторін у шлюбі підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

На відміну від СК України, КпШС України не містив поняття «майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», а в ст. 24 вказаного Кодексу визначалось роздільне майно подружжя, перелік якого був значно вужчим, ніж визначений ст. 65 СК України перелік майна, яке віднесене до особистої приватної власності дружини, чоловіка. Так, згідно ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Таким чином, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, станом на дату придбання відповідачем спірного будинку, законодавством не відносилось до роздільного майна подружжя, як про те зазначав представ позивача, пояснюючи, що будинок був придбаний за особисті кошти відповідача, виручені за продаж батьківської квартири.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок відповідно до положень ст. 22 КпШС України є майном, нажитим подружжям за час шлюбу, тобто спільною сумісною власністю сторін по справі.

Враховуючи, що з позовними вимогами про поділ майна позивач звернулась після розірвання шлюбу за час дії СК України, при вирішенні вимоги про поділ майна, підлягають застосуванню статті відповідного кодексу, які регулюють зазначені положення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Як зазначено у ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як зазначено в ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За правилами 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як зазначено в ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач має право як співвласник майна, придбаного за час проживання у шлюбі з відповідачем, на поділ будинку, який є їх спільною сумісною власністю, та враховуючи обставини, що мають істотне значення, та які визнаються відповідачем, зокрема факт проживання з позивачем спільної з відповідачем неповнолітньої дитини, обов'язок з утримання якої не виконується відповідачем належним чином, що призвело до утворення значної заборгованості з аліментів, суд вважає за доцільне відступити від засади рівності часток подружжя, провівши поділ майна сторін способом, про який просить позивач та на якій погоджується відповідач, виділивши їй у власність спірний будинок, а відповідачу при цьому виділивши у власність холодильник та телевізор, набуті за час перебування сторін у шлюбі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 24 КпШС України, ст. ст. 60, 69-72 СК України, ст. ст. 16, 368, 369, 372 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна сторін, а саме:

1/ Виділити в цілому у власність та визнати право власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 46 по вулиці Приозерна в с. Василівка, Кілійського району, Одеської області, який складається з: літ. А житловий будинок; літ. Б комора; літ. В комора; літ. Г навіс; літ. Д вбиральня; літ № 1-6 надвірні споруди.

2/ Виділити у власність ОСОБА_3 холодильник марки «LG», вартістю 2000 гривень та меблевий комплект «Ladia», вартістю 4000 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_13