Провадження № 2/317/1312/2015
Справа № 317/2263/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі судового засідання Грецовій О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора, та просила визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Кушугум, вул. Шевченка, 45.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ІV-ЖС № 405332. Девятнадцятого листопада 2005 року померла її мати. Після її смерті відкрилась спадщина. 16.03.2015 р. рішенням Запорізького районного суду Запорізької області позивачці надано додатковий строк для прийняття спадщини. В зазначений строк вона вернулась до державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 19.05.2015 р. нотаріусом відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 45 по вулиці Шевченка в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, який належав її матері ОСОБА_4, яка померла 19.11.2005 р., яка проживала та була зареєстрована на день смерті у жилому будинку № 45 по вулиці Шевченка в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. Позивач посилається на те, що житловий будинок належав її прабабці ОСОБА_5. Разом з прабабкою за вказаною адресою проживала та була зареєстрована мати позивачки ОСОБА_3. ОСОБА_5 померла 08.04.1992 р. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла онуці ОСОБА_3. Остання заяви до нотаріальної контори не подавала, однак постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з бабусею. Після смерті бабусі вона володіла зазначеним майном, проживала в цьому будинку та вела господарство, тобто фактично вступила в управління майном, а отже є такою, що прийняла спадщину. Позивачка вказує, що є спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину після смерті матері. Оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та його державна реєстрація, її право підлягає судовому захисту.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання позивач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання представник позивача в судове засідання також не зявилась, надала суду заяву від 17.09.2015 р., в якій зазначає, що підтримує позов та просить розглянути справу без участі позивача та його представника.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду від відповідача надійшла заява № 01-45/688 від 25.08.2015 р., за змістом якої відповідач просить розглянути справу без участі представника відповідача, щодо позовних вимог покладаються на розсуд суду.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, у листі № 1617/02-14 від 18.08.2015 р. просить розглядати справи за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

Згідно копії рішення виконкому Кушугумської селищної ради № 21 від 08.10.1959 р. ОСОБА_5 надано право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. та зобовязано отримати всю технічну документацію на право побудови житлового будинку.

Згідно копії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 28.06.1960 р. виконком селища Кушугум, згідно рішення виконкому № 21 від 08.10.1959 р., надав ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1200 кв.м. на якій забудовник зобовязався побудувати житловий будинок.

Тридцятого березня 1971 року селищна комісія прийняла житловий будинок № 45 по вулиці Шевченка в с. Кушугум, побудований ОСОБА_5, про що складено Акт прийомки індивідуального будинку, копія якого міститься у справі.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії II-ЖС № 499918 ОСОБА_5 померла 08.04.1992 р.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 18.02.1983 р. у виконкомі Кушугумської селищної ради та зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій під № 34. Згідно даного заповіту все своє майно вона заповіла своїй онуці ОСОБА_6.

Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 23.09.2014 р. після укладення шлюбу ОСОБА_6 мала прізвище «Юднікова».

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 1682 від 11.09.2015 р., після смерті ОСОБА_5 її онука ОСОБА_3 фактично управляла цим будинком, за цією адресою вона була зареєстрована, проживала, вела господарство, утримувала будинок, тобто вона ним володіла та користувалась, була головою цього домоволодіння до дня своєї смерті 19.11.2005 р.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки встановлені під час судового розгляду обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_3 вступила в управління та володіння спадковим майном, суд приходить до висновку, що за життя вона прийняла спадщину.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 023055 ОСОБА_3 померла 19.11.2005 р.

За змістом копії свідоцтва про народження серії ІV-ЖС № 405332 батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії 1-ЖС № 104206 ОСОБА_7 після одруження з ОСОБА_9 взяла прізвище «Смольнякова».

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 037380 після розірвання шлюбу з чоловіком ОСОБА_10 залишила прізвище «Смольнякова».

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 107061 ОСОБА_10 після одруження з ОСОБА_11 взяла прізвище «Семенюта».

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 16.03.2015 р. ОСОБА_2 надано додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_3, померлої 19.11.2005 р. два місяці.

З копії спадкової справи, витребуваної судом вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. Крім неї інших спадкоємців немає.

Постановою № 943/02-31 від 19 травня 2015 року позивачу відмовлено в оформленні права на спадщину. Постанова мотивована тим, що на житловий будинок не подані правовстановлюючий документ та витяг з Реєстру прав власності.

Згідно технічного паспорту, складеного станом на травень 2015 року, домоволодіння складається з житлової будівлі літ. А, сараю літ. Б, сараю літ. Г, літньої кухні літ. В, душу літ. Д, вбиральні літ. Е, підвалу літ. Ж, зливної ями літ. З.

З дослідженого технічного паспорту вбачається, що самочинних побудов немає.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності ОСОБА_3 на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, оскільки успадкувала його після смерті ОСОБА_5, однак правовстановлюючий документ не отримала.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що житловий будинок № 45 по вулиці Шевченка в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області увійшов до спадкової маси після смерті ОСОБА_3

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки в межах встановленого судом додаткового строку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 успадкувала за законом майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_3, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Кушугум, вул. Шевченка, 45, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що обставини на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 88, 214-215, ч. 3 ст. 209 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Кушугум, вул. Шевченка, 45, що фактично складається з: житлова будівля літ. А, сарай літ. Б, сарай літ. Г, літня кухня літ. В, душ літ. Д, вбиральня літ. Е, підвал літ. Ж, зливна яма літ. З.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян