Справа № 2-2839/09
Провадження № 4-с/645/26/15
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої - судді Ульяніч І.В.

при секретарі- Андреєвій А.О., ОСОБА_1,

за участю заявника - ОСОБА_2,

представника ВДВС - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_2, зацікавлені особи: Київський ВДВС Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 на дії державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, в якій вказав, що 25.06.2015 року він отримав копію постанови державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про розшук майна боржника від 22.05.2015 року, винесену на підставі виконавчого листа №2-2839/2009 від 21.01.2011 року, виданого за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 «Про стягнення аліментів».

30.06.2015 року на прийомі у державного виконавця йому стало відомо про існування виконавчого провадження щодо нього. Того ж дня йому стало відомо, що в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2014 року. Після чого він звернувся до начальника Київського ВДВС про складання розрахунку заборгованості по аліментам, з урахуванням наданих ним квитанцій.

Зазначив, що жодних матеріалів виконавчого провадження, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Просив визнати дії державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 22.05.2015 року та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2014 року неправомірними та скасувати постанови про розшук майна боржника від 22.05.2015 року та про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2014 року. Зобов»язати державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 направити йому копію постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника та надати строк на добровільне виконання рішення суду.

У судовому засіданні заявник та його представник, підтримали скаргу, надали пояснення, аналогічні викладеним в скарзі, просили скаргу задовольнити. При цьому заявник пояснив, що постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про накладення арешту на автомобіль він не отримував, викликів із ВДВС не отримував. Отримав лише в червні 2015 року постанову про розшук автомобіля. Крім того, заявник пояснив, що він сплачував добровільно аліменти стягувачу, після постановлення рішення, по квитанціям та надавав гроші на руки стягувачу, але у нього не всі збереглись підтвердження оплати аліментів. Коли ОСОБА_4 здала виконавчий лист на виконання йому не було відомо, так як постанови про відкриття провадження він не отримував.

Державний виконавець Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи скарги не підтримала, просила відмовити у задоволені, при цьому пояснила, що було відкрито провадження с приводу стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2, копія постанови надсилалась боржнику рекомендованим листом, але підтвердження цьому не збереглись. ОСОБА_2 надавав квитанції про сплату аліментів, але у нього є заборгованість в розмірі 26582,19 грн.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних питань.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження ( стягувач і боржник), якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 6 Закону України Про виконавче провадження - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону України Про виконавче провадження - державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення , у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно ст. 25 Закону України Про виконавче провадження - державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Але згідно ст.. 30 Закону України «Про виконавче провадження» - негайному виконанню підлягають рішення: 1) про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення. У разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Згідно ст.. 31 Закону України Про виконавче провадження» - копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» - порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, також у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання.

В судовому засіданні було встановлено, що стягувач вперше в грудні 2013 року звернулась з заявою про примусове виконання рішенні суду за 2009 рік.

За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. .Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в тому числі і шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає

органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» - для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, та оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2014 року, було відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова № 2-2839/2009, виконавчий лист видано 21.01.2011 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі ? частини з усіх видів доходу на користь ОСОБА_4, на утримання малолітньої дитини (а.с.16)

В судовому засіданні було встановлено, що рішення про стягнення аліментів було постановлено 19.08.2009 року, виконавчий лист було позивачем отримано 21.01.2011 року, а в державну виконавчу службу позивач здала лист на виконання лише в грудні 2013 року та просила стягувати аліменти з 2009 року.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні підтвердження відправлення рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття провадження на адресу боржника ОСОБА_2

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.03.2014 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження, зокрема на легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI , що належить ОСОБА_2, в межах звернення стягнення в сумі 28641 грн.

Стягнення на майно боржника звертається у розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання. В судовому засіданні встановлено, що арешт на автомобіль було накладено 03.03.2014 року, оцінка автомобіля не проводилась, а у розшук його оголошено 22.05.2015 року.

Згідно копії постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 22.05.2015 року була винесена постанова про розшук майна боржника, при цьому відомості про те, що автомобіль боржника відсутній за його місцем мешкання державним виконавцем було встановлено згідно її акту від 24.05.2015 року, тобто вже після оголошення майна в розшук.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦПК України - якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження суд дійшов до висновку, що державним виконавцем Абашиною О.М., яка на даний час за повідомленням представника ВДВС не працює, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, при цьому в матеріалах виконавчого провадження відсутні передбачені законом відомості, що підтверджують направлення даної постанови боржнику рекомендованим листом. В судовому засіданні встановлено, що стягувач звернулась до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів тільки в грудні 2013 року, хоча рішення було постановлено ще в 2009 році. В матеріалах провадження є квитанції про часткову сплату аліментів за 2009,2010, 2011 роки, що підтверджує показання боржника, що він в добровільному порядку частково сплачував аліменти, у зв»язку із чим, на погляд суду, виконавчий лист не здавався на примусове виконання. За даним виконавчим провадженням є заборгованість по аліментам в розмірі 8082, 19 грн., з урахуванням наданих боржником квитанцій про сплату 18500 грн. (26582,19грн.-18500грн.). В матеріалах виконавчого провадження є акти державного виконавця від 10.03.2015 року та від 24.05.2015 року про вихід державного виконавця за місцем мешкання боржника, якого не було вдома та залишення йому повідомлення. Також в матеріалах провадження є акт від 24.05.2015 року про відсутність транспортного засобі боржника білу місця його мешкання, але перевірка наявності автомобіля була проведена вже після оголошення його у розшук згідно постанови від 22.05.2015 року.

У зв»язку із тим, що в судовому засіданні було встановлено, що боржник не був належним чином сповіщений про відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що подальші дії проведені в рамках даного провадження без повідомлення боржника, порушують його прав та законні інтереси, є неправомірними та винесені постанови підлягають скасуванню. Щодо зобов»язання державного виконавця надіслати копію постанови про відкриття провадження та надати боржнику строк для виконання рішення в добровільному порядку, то в цій частині скарга задоволенню не підлягає, так як судом було встановлено, що під час розгляду скарги заявнику була надіслана копія постанови про відкриття провадження в вересні 2015 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2, зацікавлені особи: Київський ВДВС Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 на дії державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо винесення постанови про розшук майна від 22.05.2015 року та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2014 року неправомірними.

Скасувати постанови державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 22.05.2015 року щодо винесення постанови про розшук майна та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2014 року у виконавчому провадженні № 41853998 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя