У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,
Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що з 20 вересня 1996 року він та ОСОБА_7 перебували у шлюбі, у якому набуто наступне майно: квартира АДРЕСА_1; нежитлове приміщення по АДРЕСА_2; земельна ділянка по АДРЕСА_3; земельна ділянка площею 0,049 га по АДРЕСА_3, автомобіль марки «Lexus RX 350», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; відео, аудіо апаратура; побутова техніка; меблі; предмети інтер'єру та дизайну.

Просив поділити майно, що було набуте за час шлюбу, та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення загальною площею 41,7 кв. м, що складається у цілому з основних приміщень - 1,5, коридору - 2, санвузла - 3, складової - 4, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 200 тис. грн, а також на земельну ділянку площею 0,049 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, вартістю 720 тис. грн.

За ОСОБА_7 просив визнати право власності на: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 1 760 000 грн; автомобіль марки «Lexus RX 350», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 360 тис. грн; відео, аудіо апаратуру; побутову техніку; меблі; предмети інтер'єру та дизайну.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня

2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на:

− нежитлове приміщення загальною площею 41,7 кв. м, що складається у цілому з основних приміщень - 1,5, коридору - 2, санвузла - 3, складової - 4, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 200 тис. грн;

− земельну ділянку площею 0,049 га по АДРЕСА_3, вартістю 720 тис. грн.

Визнано за ОСОБА_7 право приватної власності на:

1) квартиру АДРЕСА_1, вартістю 1 760 000 грн;

2) автомобіль марки «Lexus RX 350», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 360 тис. грн;

3) відео, аудіо апаратуру:

- плазмовий телевізор, діагональ екрана 107 см - 16 тис. грн;

- плазмовий телевізор, діагональ екрана 40 см - 3200 грн;

- плазмовий телевізор «Triwitron», діагональ екрана 63 см - 7 тис. грн;

- рідкокристалічний телевізор, діагональ екрана 40 см - 8 тис. грн;

- домашній кінотеатр (акустичну систему - сабвуфер, 5 музичних колонок) - 40 тис. грн;

- програвач компакт-дисків - 5 600 грн;

- ресівер -12 тис. грн;

- відеомагнітофон - 3 тис. грн;

- програвач компакт-дисків - 3 200 грн;

- ігрову приставку «PlayStation» - 5 тис. грн;

- ноутбук - 8 тис. грн;

4) побутову техніку:

- охоронну сигналізацію з датчиками об'єму - 5 600 грн;

- домофон - 4 тис. грн;

- Wi-Fi роутер - 2 тис. грн;

- пральну машину-автомат - 7 тис. грн;

- бойлер об'ємом 120 л - 4 тис. грн;

- кондиціонер - 8 тис. грн;

- холодильник - 8 тис. грн;

- витяжку - 7 тис. грн;

- духовку - 7 тис. грн;

- мікрохвильову піч - 7 тис. грн;

- автоматичну кавомашину - 8 тис. грн;

- варочну поверхню - 2 400 грн;

- кухонний комбайн - 2 400 грн;

- тостер -1 тис. грн;

- морозильну камеру - 4 тис. грн;

- посудомийну машину - 7 тис. грн;

- кондиціонер - 8 тис. грн;

5) меблі:

- гардеробну «Stanley» - 12 тис. грн;

- диван - 2 тис. грн;

- м'який куток «Halsoffa» - 12 тис. грн;

- крісло розкладне «Halsoffa» - 12 тис. грн;

- комод - 13 500 грн;

- журнальний столик - 2 тис. грн;

- кухонну стінку - 50 тис. грн;

- кухонний стіл і чотири стільці «Caligaris» - 15 тис. грн;

- кухонний комод «Ю-Гард» - 12 тис. грн;

- вбудовану шафу із ротангу «Stanley» - 16 тис. грн;

- двоспальне ліжко, дві тумбочки, косметичний столик, пуф і дзеркало «Готьє» - 56 тис. грн;

- вбудовану шафу на кухонному балконі - 12 тис. грн;

- книжкову шафу - 8 тис. грн;

- вбудовану шафу «Stanley» - 8 тис. грн;

- дитячу стінку «Ю-Гард» - 24 тис. грн;

- дитяче ліжко - 12 тис. грн;

- дитячий комод «ІКЕА» - 2 500 грн;

- дитяче крісло - 4 тис. грн;

6) предмети інтер'єру та дизайну: картини вартістю 8 тис. грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку та передати справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що з 20 вересня 1996 року по 22 червня 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі.

16 січня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 27, т. 1).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 квітня 2009 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 належить земельна ділянка площею 0,0490 га по АДРЕСА_3 (а. с. 157).

04 червня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 41,7 кв. м АДРЕСА_2. Право власності на вказане нежитлове приміщення зареєстровано за ОСОБА_6 06 липня 2009 року (а. с. 10−12, т. 1).

Згідно з довідкою відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Одеси № 1, підпорядкованого Управлінню Державтоінспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, від 06 квітня 2012 року автомобіль марки «Lexus RX 350», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, 03 листопада 2009 року зареєстрований на ім'я ОСОБА_7 (а. с. 28, т. 1).

Крім того, за час шлюбу сторонами набуто відео, аудіо апаратура, побутова техніка, меблі, предмети інтер'єру та дизайну.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) зазначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно з п. 22 Постанови вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди − виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суди першої та апеляційної інстанцій вказаних вимог закону не врахували та не встановили обсяг спільного майна подружжя.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2007 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_3, що складається з житлового будинку літ. «Б», житловою площею 36,8 кв. м, загальною площею 54,9 кв. м, сараїв літ. «Г», «Ж», навісу літ. «Е», огорожі № 1, 2, 5−7, мостіння - І, що розташовані на земельній ділянці площею 484 кв. м. Право власності ОСОБА_7 на вказаний житловий будинок зареєстровано 01 жовтня 2007 року (а. с. 178−180, т. 1).

Разом з тим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року встановлено, що з 20 серпня 2013 року власником спірного житлового будинку з надвірними спорудами на підставі відповідного договору дарування є дочка ОСОБА_7 - малолітня ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року залишено без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 про встановлення факту належності житлового будинку по АДРЕСА_3 їй на праві особистої власності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року, яким визнано договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 недійсним.

Вказані вимоги закону суди при розгляді справи не врахували, житловий будинок по АДРЕСА_3 до складу спільної сумісної власності подружжя не включили та долю цього майна не визначили.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Вказаним обставинам суди оцінки не надали, не роз'яснили сторонам вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо надання суду доказів про обсяг спірного майна, не врахували доводи ОСОБА_7 про наявність грошових коштів на депозитних рахунках ОСОБА_6, що є істотним для вирішення справи.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси розглядається справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 3 ст. 355 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суди не виконали вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановили повно і всебічно обставин справи, не надали належної оцінки наявним у справі доказам, суд касаційної інстанції такими повноваженням не наділений, у зв'язку з чим судові рішення мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: О.І. Євтушенко
Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
О.М. Ситнік