Справа № 219/8962/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

21 вересня 2015 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В., дослідивши матеріали позовної заяви Артемівського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах Миронівської селищної ради до відповідача ОСОБА_1 міської ради про встановлення факту передачі до комунальної власності майна, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Артемівський міжрайонний прокурор Донецької області звернувся до суду з позовом в інтересах Миронівської селищної ради до відповідача ОСОБА_1 міської ради, у якому просить встановити факт передачі до комунальної власності територіальної громади Миронівської селищної ради цілісного майнового комплексу Миронівської амбулаторії № 4 структурного підрозділу КЗ «ОСОБА_1 центр первинної медико-санітарної допомоги», розташованої за адресою: 84791, Донецька область, смт. Миронівський, вул.Б.Хмельницького, 1; визнати за Миронівською селищною радою право власності на вказаний цілісний майновий комплекс, який є комунальною власністю та закріплений Центру на праві оперативного управління. Позов обґрунтовує ст. 3 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та також посилається на постанову Верховної Ради України від 20 травня 2015 року № 458-VIII «Про зміну і встановлення меж Артемівського району Донецької області», якою, зокрема, збільшено територію Артемівського району на 1323 гектара земель за рахунок передачі до його складу 1111 гектарів земель, що знаходяться у віданні Миронівської селищної ради Дебальцівської міської ради (в тому числі територію селища міського типу Миронівський), 212 гектарів земель Світлодарської міської ради Дебальцівської міської ради (в тому числі територію міста Світлодарськ), а також на рішення Артемівської районної ради від 24 червня 2015 року, яким надано згоду на прийняття обєктів зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста, що перебувають в управлінні Дебальцівської міської ради, до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста, що знаходяться в управлінні Артемівської районної ради.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу (ГПК) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

У ч. 1ст. 12 ГПК України зазначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» дано роз*яснення: вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Аналогічне положення міститься і в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

За статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні територіальні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищним та міськими радами, що не передбачає перебування органів місцевого самоврядування різних рівнів у взаємному підпорядкуванні.

Відповідні ради здійснюють в інтересах та від імені територіальних громад права суб'єкта комунальної власності (володіння, розпорядження та користування) (ч.5 ст.16 цього Закону).

Згідно роз'яснень у п.3.1.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», зі змінами та доповненнями до неї, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Цією ж постановою (п.3.2) Пленум Вищого господарського суду України надав розяснення про те, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

Таким чином, критеріями відмежування справ, які розглядаються в порядку ЦПК від справ, що повинні розглядатися в порядку ГПК України є, по-перше, наявність спору про право цивільне (крім випадків, коли розгляд справи проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб'єктний склад такого спору.

Виниклий спір стосується визнання права власності на майно (цілісний майновий комплекс), він не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а тому це виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.16 ГПК України справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

З огляду на вищевикладене, спір щодо права суб'єкта господарської діяльності на об'єкт нерухомості, в тому числі органу державної влади чи місцевого самоврядування, є спором про право і підлягає розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України. Саме до цього зводиться правова позиція, викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 4 жовтня 2011 року по справі № 5019/975/11, постанові Верховного Суду України від 13 травня 2008 року по справі № 21-1541во06.

З урахуванням вказаного вище, подана прокурором на вирішення суду позовна заява, у тому числі щодо встановлення факту передачі майна, що включає спір про право, з урахуванням субєктного складу сторін, предмета спору та його підстави, яка визначає характер спірних правовідносин, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки подана позовна заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.1, 12 Господарського процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Артемівського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах Миронівської селищної ради до відповідача ОСОБА_1 міської ради про встановлення факту передачі до комунальної власності майна, визнання права власності на цілісний майновий комплекс Миронівської амбулаторії № 4 структурного підрозділу КЗ «ОСОБА_1 центр первинної медико-санітарної допомоги», розташованої за адресою: 84791, Донецька область, смт. Миронівський, вул.Б.Хмельницького, 1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Л.П.Шевченко