У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Писаної Т.О., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 19 025,96 грн страхового відшкодування та 15 000 грн моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2014 року ОСОБА_6, водія автомобіля «Ніссан», д.н. НОМЕР_6, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у допущенні зіткнення із автомобілем марки «Фольксваген Пассат», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 Оскільки, відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність заподіювача шкоди застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», то 28 березня 2014 року позивачем до вказаної страхової компанії було подано заяву про страховий випадок та ряд інших необхідних документів. Разом з тим, на момент звернення до суду відповідачем проведено виплату лише частини завданої шкоди, а саме 15 000 грн. Відповідно до рахунку від 31 січня 2014 року позивачем було проведено роботу по відновленню автомобіля на загальну суму 34 025,96 грн. Крім цього, внаслідок пошкодження транспортного засобу позивачу заподіяно моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 15 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_5 кошти в рахунок страхового відшкодування у розмірі 18161,49 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині відшкодування суми у розмірі 3172,89 грн.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що вимога про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 19 025,96 грн пред'явлена до неналежного відповідача та має бути пред'явлена позивачем до заподіювача шкоди - ОСОБА_6

Скасовуючи рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову апеляційний суд виходив з того, що в разі пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фактично понесених витрат, а витрати зазначені у висновку експерта від 13 лютого 2014 року носять приблизний характер та у повній мірі не можуть співпадати із реальними цінами. Страхувальником були виконані всі умови договору страхування. Згідно договору страхування, у визначені договором строки надані усі необхідні документи, в тому числі і докази, які підтверджують суму реальних витрат, понесених ним на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що на користь позивача з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» підлягає стягненню 18161,49 грн страхового відшкодування. Розмір відновлювального ремонту автомобіля склав 34025,96 грн, 15364,47 грн - кошти сплачені страховиком у добровільному порядку та 500 грн - франшиза, передбачена умовами договору (34025,96 грн - 15364,47 грн - 500 грн = 18161,49 грн).

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, оцінки наданих ними доказів, та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 січня 2014 року о 8 год. 45 хв. ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки «Нісан» д.н. НОМЕР_6, в с. Вовчинець по вул. Гайдея, 40, в порушення Правил дорожнього руху України не врахував складної дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Фольцваген Пасат», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 3 травня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 28 березня 2014 року, ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» з вимогою виплатити страхове відшкодування у відповідності до умов договору страхування. Дана заява була подана на підставі повідомлення ОСОБА_5 від 31 січня 2014 року про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду заподіяну транспортному засобу.

ОСОБА_5 надав страховику документи про те, що відновлювальний ремонт належного йому автомобіля, згідно рахунку від 31 січня 2014 року, наданого ТзОВ «Альянс-А», буде складати 34025,96 грн, включаючи ПДВ (28354 грн. 97 коп. без ПДВ).

Даний рахунок був оплачений позивачем 3 лютого 2014 року.

ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 2 квітня 2014 року провело власний розрахунок суми страхового відшкодування та визначило, що таке відшкодування повинно становити 15364,47 грн, на підставі чого 9 квітня 2014 року був складений відповідний страховий акт про визнання події, яка сталася страховим випадком і виплату ОСОБА_5 15364,47 грн.

Визначаючи розмір відшкодування страховик взяв за основу висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, складеного 13 лютого 2014 року експертом ОСОБА_7, у якому вказано, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні пошкодженого автомобіля «Фольцваген Пассат», д.н. НОМЕР_2 станом на 13 лютого 2014 року складає 19037,36 грн. Від даної суми ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» додаткового відняло розмір франшизи (500 грн.) та ПДВ (3172,89 грн).

13 травня 2014 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» перерахувало на рахунок ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 15364,47 грн.

З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія не погоджується з розміром страхового відшкодування, визначеного позивачем.

Разом з тим, розглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції не врахував наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно із ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно із ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, якщо немає відомостей про вручення їй судової повістки.

З матеріалів справи вбачається, що справа в суді апеляційної інстанції була розглянута за відсутності відповідача, з ухваленням по справі рішення про часткове задоволення позову. Разом з тим, у справі відсутні будь-які дані про належне повідомлення відповідача. В матеріалах справи наявна розписка на ім`я ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Разом з тим, відсутній будь який підпис про отримання повістки та зворотне повідомлення її отримання. Відсутній також супровідний лист про направлення відповідачу копії апеляційної скарги, та зворотне повідомлення про його отримання.

У касаційній скарзі страхова компанія вказувала на неналежне повідомлення про розгляд справи апеляційним судом, що позбавило її права на участь у судовому засіданні, надання пояснень з приводу встановлених місцевим судом обставин.

За таких обставин доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи є обґрунтованими.

Крім того, задовольняючи позов, апеляційний суд не перевірив чи понесені позивачем витрати, згідно рахунку від 31 січня 2014 року та не врахував п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
О.В. Умнова