Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Транс-УА», ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним із застосуванням наслідків недійсного правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є також позивачем в іншій цивільній справі за позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Транс-УА» (далі - ТОВ «Омега-Транс-УА») про стягнення поворотної фінансової допомоги, яка розглядається Рахівським районним судом Закарпатської області. У цій справі 09 серпня 2013 року місцевим судом було вжито заходи по забезпеченню позову у вигляді заборони відчуження майна ТОВ «Омега-Транс-УА». У подальшому ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2013 року вжиті заходи по забезпеченню позову скасовано, а 28 листопада 2013 року ТОВ «Омега-Транс-УА» уклало договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі (майстерні) по АДРЕСА_1. Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2013 року позивач отримав 04 грудня 2013 року, а апеляційну скаргу на неї подав 05 грудня 2013 року. Хоча у подальшому вказана ухвала суду першої інстанції і була залишена в силі апеляційним судом, однак, на переконання позивача, на момент укладення договору купівлі-продажу підстав для вилучення запису про заборону відчуження майна боржника з державного реєстру заборон не було. Крім того, позивач стверджує, що оскаржений ним договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено ТОВ «Омега-Транс-УА» саме з метою уникнення відповідальності за порушення його прав, за захистом яких він звернувся до суду. На думку позивача, цей договір є фіктивним, оскільки фактично ТОВ «Омега-Транс-УА» продовжує користуватися спірним майном у своїй господарській діяльності, а покупці не вчиняють жодних дій як власники цього майна, достатніх доказів проведення остаточних розрахунків за вказаним договором немає. Також ОСОБА_4 вказує, що було порушено порядок укладення цього договору.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку та правильно виходив з того, що позивач стороною оспореного правочину не виступав, оскільки продавцем є ТОВ «Омега-Транс-УА», а покупцями - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Доказів того, що у результаті укладення спірного договору його права було порушено, не надав, а твердження щодо фіктивності або незаконності цього правочину належними доказами не підтверджені.

Так, установлено, що 09 серпня 2013 року місцевим судом в іншій справі було вжито заходи по забезпеченню позову у вигляді заборони відчуження майна відповідача ТОВ «Омега-Транс-УА» на суму позовних вимог - 98 565 грн.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2013 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2014 року, вжиті заходи по забезпеченню позову було скасовано.

Станом на 28 листопада 2013 року право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю мастерських по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «Омега Транс УА», обтяжень щодо цього майна не було, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку, що 28 листопада 2013 року ТОВ «Омега-Транс-УА» мало право здійснити відчуження належного йому нерухомого майна, оскільки у момент укладення спірного договору будь-яких чинних заборон щодо відчуження вказаного майна не було, і права позивача при цьому порушено не було.

Докази та обставини, на які посилаються заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська