АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- КрижанівськоїГ.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача.

У мотивування вимог посилався на те, що 12 червня 2014 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого йому було видано дебетові картки №НОМЕР_1, №НОМЕР_2, №НОМЕР_3, №НОМЕР_4, для використання у власних побутових цілях.

Підписуючи заяву, він приєднався до запропонованих банком Умов надання банківських послуг та Тарифів, що розміщені за офіційною електронною адресою банку, які разом з Правилами користування платіжною карткою та підписаною заявою й складають відповідний Договір.

Під час отримання електронних платіжних засобів він не отримав від відповідача жодного достовірного документа.

Умови надання банківських послуг та Тарифів, що розміщені за офіційною електронною адресою банку постійно змінюються, тому він не може з'ясувати, до яких саме Умов надання банківських послуг та Тарифів він приєднався та надав свою згоду виконувати.

З метою поновлення порушених прав 12 червня 2014 року, 10 жовтня 2014 року, 10 листопада 2014 року він звертався до відповідача із зверненнями, але відповіді та потрібних документів не отримав.

З урахуванням наведеного, просив суд визнати його права на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»; припинити дій ПАТ КБ "ПриватБанк", які порушують право на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 14.9 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" надати підписану повноважною особою банку та завірену печаткою банку в установленому порядку копію Умов і правил надання банківських послуг, які є чинними для карток №НОМЕР_1, №НОМЕР_2, №НОМЕР_3, №НОМЕР_4; стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_2 засвідчений печаткою та підписом уповноваженої особи витяг з Умов і правил надання банківських послуг, положення яких розповсюджуються на видані ОСОБА_2 карки №№НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_2 засвідчений печаткою та підписом уповноваженої особи витяг з Умов і правил надання банківських послуг, положення яких розповсюджуються на видані ОСОБА_2 картки, в іншій частині залишити без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо надання позивачу Умов та Правил, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг знаходяться на офіційному сайті банку, які є загальнодоступними, тим більше що клієнт висловив свою згоду на регулярне ознайомлення та виконання цих умов.

Також на сайті банку розміщено архів змін до вказаних умов та правил, тому є незрозумілими причини, з яких позивач не може їх отримати та ознайомитись.

Вказує, що цивільні права та інтереси позивача в даному випадку не порушені відповідачем, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтовані.

Щодо способу захисту цивільного права, то суд не з'ясував характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб

Рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог визнати права ОСОБА_2 на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», та стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000 грн не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника банку, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28 березня 2011 року ОСОБА_2 заповнено анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої йому ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано дебетову особисту картку (а.с. 15-16).

Сторони погодили, що заява позивача разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Також в анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_2 ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді; Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку; він зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

12 червня 2014 року на підставі Договору про надання банківських послуг від 28.03.2011 року ОСОБА_2 видано дебетові картки №НОМЕР_1, №НОМЕР_2, №НОМЕР_3, №НОМЕР_4.

12 червня 2014 року позивач направив на адресу ПАТ КБ "Приватбанк" лист з проханням надати йому підписану та завірену в установленому порядку копію Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанком, а також підписані з боку ПриватБанку примірників договорів на видачу та обслуговування дебетових карток (а.с. 10).

Не отримавши копії документів, ОСОБА_2 10.10.2014 року, 10.11.2014 року та 13.02.2015 року звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з аналогічним проханням, проте документів він не отримав (а.с. 9, 11а, 13).

Звертаючись до суду з позовом про надання засвідченого печаткою та підписом уповноваженої особи витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 посилався на Закон України «Про захист прав споживачів».

Абзац 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12 квітня 1966 року передбачає, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Представником відповідача не спростована та обставина, що ОСОБА_2 є споживачем послуг банку, як не спростовано той факт, що ОСОБА_2, як споживачу послуг банку, на його запити була надана інформація, яка стосується отримуваних ним послуг від банку згідно укладених ним угод.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: