Провадження № 2/0182/801/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.09.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря Снєгульської В.М.

представника позивача ОСОБА_1Ю,

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Нікопольська міська рада, відділ Архітектури та містобудування, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно добудованого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_5 та просить суд зобовязати її знести самочинно добудоване приміщення, позначене в технічному паспорті під літерою „а.

В обґрунтування позову послалась на те, що відповідач без будь-яких дозвільних документів, добудувала до належному їй та відповідачу на праві спільної часткової власності будинку по вулиці Можайського, 112 , дві кімнати, які позначені в технічному паспорті під літерами „а та „А-2. Самочинно побудувавши зазначені приміщення відповідач перекрила їй можливість виходу з належної їй частини будинку на вулицю, чим порушила її право власності та користування будинком, і вона вимушена користуватись частиною сусідньої земельної ділянки за адресою вул. Можайського, 110 для виходу на вулицю. ( а.с.13-14)

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити, оскільки ніяких перешкод позивачу не створював, прохід яким користується позивач був там завжди і будівництво він здійснював за погодженням з колишньою власницею частини житлового будинку. Земельна ділянка , що знаходиться під будинками110 та 112 по вулиці Можайського була в користуванні трьох сімей, які мали один прохід, а потім за взаємною згодою між собою, ще з 60-х років власники будинків погодили місце розташування заборів, фактичні межі користування частинами земельної ділянки до своїх будинків та входів. Земельні ділянки під будинками ніколи не виділялись рішенням виконавчого комітету в користування власникам, межі органами місцевого самоврядування не встановлювались, а тому всі користуються довгий час цією землею за фактично встановленими межами самими власниками будинків багато років і протягом усього часу користування землею ніяких спорів не виникало, допоки частину житлового будинку 112 по вулиці Можайського не успадкувала у 2012 році позивач. Вважає, що права позивача не порушені, оскільки прохід до її частини будинку існує і перешкод їй у проході ніхто не чинить.

Представник Нікопольської міськради проти позову заперечувала та просила відмовити, оскільки позивач не надала доказів порушення її прав власності чи користування відповідачем.

Представник відділу архітектури та містобудування нікопольської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши сторони дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що житловий будинок 112 по вулиці Можайського в м. Нікополі належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с.4-7, 153-154)

ОСОБА_4 стала власницею 7/12 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2012 року та зареєструвала своє право власності 27.03.2012 року ( а.с.153)

Як вбачається з матеріалів справи права власності на земельну ділянку під житловим будинком 112 по вулиці Можайського не зареєстровані ( а.с.161)

Як вбачається з пояснень сторін позивач успадкувала частину будинку після смерті ОСОБА_6.

Як вбачається з пояснень сторін та свідка ОСОБА_7О.( сусід, що мешкає в будинку 110 по вулиці Можайського), раніше земельна ділянка під будинками 110 та 112 по вулиці Можайського перебувала в користуванні трьох сімей і в місці де зараз знаходиться прохід та калітка до частини будинку ОСОБА_4 був прохід для всіх трьох сімей.

Багато років тому співвласниками цих будинків були узгоджені межі та побудовані паркани між будинком 110 та будинком 112 по вулиці Можайського і ці межі збереглись на сьогоднішній день, що підтверджується також фото на якому зображена калітка з забором, що фактично існують багато років на цьому місці.( а.с.198) .

Як зазначив свідок ОСОБА_7 прохід до будинку 112 по вулиці Можайського, яким зараз користується ОСОБА_4 раніше був один на двох співвласників житлового будинку 112 по вулиці Можайського.

Як вбачається з пояснень представника відповідача та підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_7 , в 2008 році, ще за життя колишньої власниці частини будинку ОСОБА_6 та з її згоди ОСОБА_5 добудувала до своєї частини будинку дві кімнати „а та „А-2. ( а.с.202) Прохід залишився на тому ж місці, що і був раніше в користуванні обох співвласників житлового будинку 112 по вулиці Можайського.( а.с.4 зворот,198,199)

ОСОБА_5 в 2008 році з ОСОБА_6 збудували паркан, що відділив прохід на вулицю з частини будинку, яка належала ОСОБА_6 ,та частину земельної ділянки ОСОБА_5, яка в цей же час облаштувала прохід в іншому місці. Зазначене підтверджено також свідченнями свідка ОСОБА_7 та фото ( а.с.198,199)

Голова квартального комітету ОСОБА_8 допитаний в судовому засіданні як свідок , ніяких обставин по справі ні спростувати, ні підтвердити не зміг, оскільки йому обставини користування цим будинком та земельною ділянкою не відомі.

Технічний звіт , наданий позивачем в судовому засіданні, як доказ по справі, не містить відомостей, що відповідачем при добудові кімнат до своєї частини будинку, порушені права позивача. В звіті, що склала фізична особа- підприємець, зазначено лише відомості, що містяться в технічному паспорті КП МБТІ ( а.с.196) та план земельної ділянки за фактичним користуванням співвласниками будинку 112 та власником будинку 110 по вулиці Можайській в м. Нікополі. ( а.с.196 зворот)

Судом встановлено, що жодних рішень про встановлення меж земельних ділянок під будинками 110 та 112 по вулиці Моажйського в м. Нікополі, про надання права власності чи права користування земельною ділянкою під будинками органами місцевого самоврядування не приймалось (а.с. 161).

Таким чином, з вище викладеного, вбачається, що на час отримання позивачем у власність 7/12 частини житлового будинку між співвласниками за взаємним погодженням багато років тому назад вже були встановлені межі земельної ділянки по фактичному користуванню земельною ділянкою, що перебувала в користуванні власників будинків 110 та 112 по вулиці Можайського і ніяких перешкод в користуванні частиною будинку ОСОБА_4 ніхто не чинить, прохід з вулиці до її частини будинку як існував до набуття нею у власність частини будинку так і існує на сьогоднішній день.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту вказаної норми вбачається, що доказуванню підлягають лише спірні обставини. Позивач вказала, що після здійсненої відповідачем добудови у неї відсутня можливість проходу до її частини будинку з вулиці, що не відповідає встановленим судом фактичним обставинам.

Як вбачається із змісту позовної заяви та доказів, які надала позивач на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_5 фактично не заперечує тієї обставини, що у 2008 році вона до належної їй частини будинку та на земельній ділянці спільного двору, якою сторони користуються, добудувала дві кімнати.

При цьому позовна заява не містить доказів, які б переконливо доводили обставини неможливості проходу позивача ОСОБА_4 до своєї частини будинку, в період часу до подання даної позовної заяви та упродовж часу розгляду цієї справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність належних доводів у позові ОСОБА_4 щодо спірних обставин неможливості проходу до своєї частини будинку через винні дії відповідача.

Представник Нікопольської міської ради не заперечував дій ОСОБА_5 та вважає, що самочинно переобладнане приміщення не порушує права ОСОБА_4 чи інших осіб, оскільки прохід до частини будинку ОСОБА_4 існує та існував, ще до набуття останньою права власності на частину будинку.

Оскільки судом не встановлено, що самочинно переобладнане житлове приміщення порушує права ОСОБА_4 або інших осіб, то в задоволенні позову ОСОБА_4 про знесення самочинно добудованого ОСОБА_5 приміщення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 16, 376, 391 ЦК України, ст. 10,11,57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Нікопольська міська рада, відділ Архітектури та містобудування, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно добудованого приміщення відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_9