АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2117/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2871/15Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Лобова О.А.,Чумак О.А.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ права власності на земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом про поділ права власності на земельну ділянку.

Просив визнати за ним право власності на 17/50 частку земельної ділянки площею 0,096 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 аналогічне право визнати за ОСОБА_2. та поділити між подружжям в натурі земельну ділянку.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17/25 частини земельної ділянки площею 0,096 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої АДРЕСА_1

Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 17/25 частини земельної ділянки площею 0,096 га,розташованої АДРЕСА_1, яка нележить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності по 17/50 частини земельної ділянки площею 0,096 га,розташованої по АДРЕСА_1 ,яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 243гр 50 коп., судового збору 637 грн.15 коп витрат на правову допомогу,420грн витрат на виклик відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення в пресі..

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині стягнення судових витрат.

Відповідачка посилаючись на порушення судом норм матеріально та процесуального права прохає рішення суду скасувати ,в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_3 та наявність підстав до задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, встановивши невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 1999року по 2010 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі

За час шлюбу подружжя ОСОБА_2 придбали 17/25 частини будинку за адресою АДРЕСА_1. Решта 8/25 частини будинковолодіння належить на праві власності ОСОБА_4 Будинковолодіння знаходилось на земельній ділянці комунальної власності .

В 2004 році відповідачка приватизувала 17/25 земельної ділянки площею 0.0960 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 місцевий суд не врахував, що на час приватизації земельної ділянки діяла редакція ст..120 ЗК України, яка передбачала ,що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно- правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Місцевий суд не врахував також , що вказана земельна ділянка не належить до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, оскільки одержана ОСОБА_2 в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, що визначений ст. 118 ЗК України, а не в результаті спільної праці та за спільні кошти подружжя, є особистою приватною власністю відповідача.

Аналогічне роз'яснення міститься в п. 18-2 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" із доповненнями згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 19.03.2010 р., згідно якого окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Доводи позивача ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на 17/50 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 правового статусу спірної земельної ділянки не змінюють, оскільки реальний поділ будинку між сторонами проведений не був.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року встановлено факт неможливості поділу в натурі 17/25 частини житлового будинку, який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1, на два самостійних об'єкта і відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виділення у натурі частки із спільної часткової власності.

За вказаних обставин колегія суддів вбачає підстави до задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2. Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону,підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга позивача про збільшення розміру судових витрат стягнутих з відповідачки на його користь не підлягає задоволенню, оскільки рішенням апеляційного суду в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307,п.3,4ст. 309, ст.. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя 17/25 частини земельної ділянки площею 0,096 га. за адресою АДРЕСА_1, та визнання за ним і відповідачкою права власності на 17/50 частини цієї земельної ділянки за кожним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В. І.Акопян

Судді: О.А.Лобов

О.В.Чумак