Справа № 465/5773/14 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3777/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю адвоката Саміло Л.В. - представника позивачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення, у якому просила суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні приватною власністю, а саме - квартирою АДРЕСА_1 (у подальшому - „спірна квартира"), шляхом виселення з цієї квартири відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що спірна квартира відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.04.2013 року, що набрало законної сили, належить позивачці на праві власності. Однак, незважаючи на це, відповідач самоправно зайняв спірну квартиру та чинить їй перешкоди у користуванні нею, тим самим перешкоджає їй у користуванні та вільному розпоряджанні її власністю (а.с. 5-6).

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди позивачу у користуванні приватною власністю - квартирою АДРЕСА_1, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_1 від 30.07.2014 року є власністю ОСОБА_4, та виселено відповідача ОСОБА_5 з цієї квартири. Вирішено питання судових витрат (а.с. 83-85).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом необгрунтовано були відхилені його клопотання про допит свідків, які могли б спростувати твердження позивачки про його самоправне зайняття спірної квартири.

Стверджує, що твердження позивачки про те, що вона зверталася до нього з проханнями про виселення, є неправдивими.

Вважає, що позивачкою не було подано до суду доказів про те, що він чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Вважає, що судом не було дано належної оцінки тому, що у спірній квартирі міститься богослужбова капличка св. Юрія, „що надає цій квартирі особливу релігійну цінність для Церкви ... і є причиною (його) перебування в даному приміщенні" (а.с. 91-93).

Апелянт і його представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 103, 104), в судове засідання не з'явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи безспірно стверджується і відповідачем (апелянтом) не заперечується той факт, що позивачка є власником спірної квартири.

Відповідач (апелянт) з 2004 року є зареєстрованим в селі Хоросниця Мостиського району Львівської області (а.с. 94).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час, будь-яких доказів про його права на спірну квартиру (в тому числі - на право проживання у цій квартирі) відповідачем до суду подано не було, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не самоправно зайняв спірну квартиру, до уваги прийматися не можуть.

Позов про виселення відповідача зі спірної квартири знаходиться в провадженні суду з 15 вересня 2014 року, а відтак доводи апелянта стосовно неправдивості тверджень позивачки про те, що остання зверталася до нього з проханнями про виселення, є надуманими і також до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: