АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Хорошевського О.М.

суддів колегії - Бурлака І.В., Зазулинської Т.П.

при секретарі Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця», третя особа начальник служби кадрів, навчальних закладів та соціальних питань Статутного територіально-галузевого об'єднання «Південна залізниця» ОСОБА_4 про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_3. звернувся до суду з позовом, після уточнення якого просив: скасувати наказ №341/ос від 25.07.2011 року по СТГО «Південна залізниця»; скасувати наказ №391/ос від 12.09.2011 року про внесення змін до наказу №341/ос від

25.07.2011року; поновити його на посаді ревізора-інструктора з контролю пасажирських поїздів дільниці з контролю приміських пасажирських поїздів служби контролю та внутрішнього аудиту; стягнути з СТГО «Південна залізниця» на його користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу виходячи з розрахунку 2525 грн. на місяць та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з липня 2001 року працював на посаді контролера-ревізора, а з 23.05.2003 року ревізора-інструктора з контролю пасажирських поїздів відділу ревізій та контролю пасажирських поїздів СТГО «Південна залізниця». У серпні 2010 року між ним та відповідачем було укладено черговий контракт зі строком дії до серпня 2015 року.

23 травня 2011 року він отримав повідомлення про майбутнє вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією дільниці з контролю пасажирських поїздів служби контролю та внутрішнього аудиту.

У липні 2011 року він був ознайомлений з переліком вакансій і надав свої зауваження про те, що перелік наданий не у повному обсязі та не відповідає його освіті, кваліфікації та стажу роботи.

На засіданні профспілкового комітету, яке відбулось 11.07.2011 року, і де розглядалось питання про надання згоди на його звільнення, він присутній не був. Запрошення на це засідання він отримував.

З 22.07.2011 року до 28.07.2011 року він хворів і не виконував трудових обов'язків, перебуваючи на лікарняному. Однак наказом від 25.07.2011 року №341/ос його було звільнено з займаної посади.

Наказом від 12.09.2011 року №391/ос змінено наказ №341/ос. Датою його звільнення визначено 28.07.2011 року, тобто перший день після припинення тимчасової непрацездатності. З таким наказом він погодитись не може, оскільки його видано з порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок».

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зазначив, що був звільнений у час тимчасової непрацездатності. Цей факт встановлено судом. Неправомірність його звільнення визнана і самим відповідачем, оскільки наказ №341/ос від 25.07.2011 року змінено наказом №391/ос від 12.09.2011 року.

Посилаючись на те, що його було звільнено з грубим порушенням вимог ст. 40 КЗпП України, вважав висновки суду необгрунтованими.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення про майбутнє вивільнення працівників у зв'язку зі зміною штатного розкладу позивач отримав 23.05.2022 року.

Згоду профспілкового комітету на звільнення позивача було надано 11.07.2011 року.

Наказом №391/ос від 12.09.2011 року було змінено дату звільнення позивача на

28.07.2011року.

З урахуванням наведеного суд не знайшов підстав для задоволення позову.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що зміни у штатному розкладі відповідача дійсно відбулись. Відділ, у якому працював позивач, ліквідовано.

В суді апеляційної інстанції були перевірені заперечення позивача і з'ясовано, що на час розгляду справи існує Управління, структурним підрозділом якого був відділ, у якому працював позивач.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивача було звільнено з порушенням правил, передбачених ст. 40 КЗпП України, і відповідач не мав права змінювати наказ про звільнення, висновків суду не спростовують.

Суд надав правильну оцінку діям відповідача, якими було звільнено ОСОБА_3 Судом встановлено, що з 22 до 28 липня 2011 року позивач перебував на лікарняному, проте адміністрацію відповідача про це не повідомив. Після того, як позивач надав листок тимчасової непрацездатності відділу кадрів відповідача, дату звільнення було змінено. Можливість адміністрації підприємства внести зміни у наказ про звільнення працівника законодавством про працю не заборонено. Тому, доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги, оскільки не грунтуються на вимогах закону.

Посилання позивача на те, що запис про звільнення його з 25.07.2011 року не скасовано і виправлення до трудової книжки не внесено, не можуть бути взяті до уваги, оскільки сторони не заперечували, що ОСОБА_3. не звертався до відповідача для внесення відповідних записів до трудової книжки.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права судова колегія з урахуванням вимог ч.І ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: