РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2015 року Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Ференчук О.В., при секретарі Гавриленко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у вигляді фіксованої суми 600 грн. щомісяця. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є пенсіонеркою за віком, їй виповнилося майже 74 роки. Інших доходів крім пенсії в неї немає, вона є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги. Відповідач є її сином, який працює, матеріально забезпечений. Вважає, що він має можливість надавати їй матеріальну допомогу, приймати участь у її утриманні. Але відповідач добровільно надавати їй матеріальну допомогу відмовляється, тому вона звернулася до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, пояснивши, що розмір пенсії ОСОБА_1 999,00 грн. більше ніж встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, 994,00 грн. відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Тому вона не потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальну допомогу матері, бо повинен сплачувати борги за комунальні послуги.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На теперішній час позивач ОСОБА_1 досягла похилого віку, їй майже 74 роки, вона є пенсіонером за віком, про що свідчить посвідчення серії ААЄ № 2668376 (а.с. 6). Розмір її пенсії складає 999,00 гривень, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про народження серія І- ВЛ № 408529, виданого повторно 28 квітня 2015 року, актовий запис № 225 від 26 січня 1961 року, відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 (а.с. 3, 8).

Як вбачається з довідки про склад сім'ї (а.с. 5) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя ВЛКСМ, 94, кв. 15, але разом не проживають, що підтверджується сторонами.

Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд у такому разі визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч.1 ст.205 СКУ). Оскільки закон не ставить обов'язок утримувати батьків у залежність з матеріальним становищем повнолітніх дітей, тому аліментні зобов'язання виникають, навіть якщо самі діти знаходяться у матеріальній скруті. Ця обставина може бути врахована лише при визначенні розміру аліментів. Крім того, під час визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позов про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, працює, інших стягнень не має, неповнолітніх дітей на утриманні не має та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй матері.

Доводи відповідача в тій частині, що він на теперешній час не має можливості матеріально допомогати, судом до уваги не приймаються, оскільки Сімейний Кодекс покладає на повнолітніх дітей обов'язок щодо утримання батьків незалежно від того, чи можуть вони таке матеріальне утримання надавати, а також чи є вони самі працездатними та дієздатними. Разом із тим, рівень матеріального забезпечення особи знаходиться в безпосередній залежності від її працездатності, тому факт непрацездатності дочки, сина теж береться судом до уваги при визначенні розміру аліментів на батьків.

При визначенні аліментів на утримання непрацездатної матері судом також враховується той факт, що відповідач ОСОБА_3 на теперішній час мешкає в квартирі, повинен сплачувати квартирну плату та комунальні послуги.

Таким чином, суду приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу, приймати участь у утриманні своєї непрацездатної матері ОСОБА_1, але не в такому розмірі, як цього вимагає позивач, а врозмірі 400,00 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 202, 205 СК України, суд

в и т і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПД НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісяця, починаючи з 12 червня 2015 року і до зміним матеріального становища сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Ференчук