АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2013/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : скарга на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 року по цивільній справі за заявою представника боржника ОСОБА_7 ОСОБА_8 про визнання мирової угоди від 24 липня 2013 року , -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року виконуючий обов'язків начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції направив до суду заяву представника боржника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 про визнання мирової угоди від 24 липня 2013 року, укладеної між стягувачем ОСОБА_11 та боржником ОСОБА_7 в процесі виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.07.2013 р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 заборгованості в розмірі 85 000 грн. та судових витрат в сумі 850 грн., для її визнання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 9 вересня 2013 р. визнано мирову угоду між ОСОБА_11 та ОСОБА_7, укладену 24 липня 2013 р. в процесі виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1749/13-п від 04.07.2013 року з наступними умовами:

1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання заборгованості на основі взаємних поступок і стосується погашення заборгованості, що існує відповідно до виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1749/13-ц від 04.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 заборгованості в розмірі 85 000 грн. та судові витрати в сумі 850 грн. (надалі - предмет мирової угоди).

2. ОСОБА_11 та ОСОБА_7, які діють за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились про те, що з моменту визнання та затвердження мирової угоди із закінченням виконавчого провадження ОСОБА_9 передає ОСОБА_11 у власність 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_9 па підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2012 року та ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.07.2012 року, зареєстрованих в КП «ЧООБТІ» 13.09.2012 року, та 31.07.2012 року за № 661 в рахунок погашення заборгованості, що існує відповідно до виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1749/13-ц від 04.07.2013 р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 заборгованість у розмірі 85000 грн. та судові витрати в сумі 850 грн.

3. Сторони засвідчують, що після виконання мирової угоди, вони не будуть мати між собою неврегульованих майнових питань та претензій щодо предмету мирової угоди.

4. Дана мирова угода складена українською мовою і підписана в трьох оригінальних примірниках - один у справу Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження при примусовому виконанні виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 707/1749/13-ц від 04.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 заборгованість у розмірі 85000 грн. та судові витрати в сумі 850 грн. та по одному - для кожної сторони і набуває чинності з моменту її підписання сторонами.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року вищевказана ухвала суду скасована, а справу передано на новий розгляд даного питання до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2015 р. дану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено справу в судове засідання на 09 год. 30 хв. На 10 березня 2015 р.

3 березня 2014 р. ОСОБА_11 померла, її спадкоємцем є ОСОБА_6, який був залучений до участі в справі .

Також судом до участі в розгляді питання про визнання мирової угоди були залучені Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції та ОСОБА_12, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 р. в визнанні мирової угоди від 24 липня 2013 року про передачу у власність ОСОБА_6 ? частини квартири №129, що розташована в будинку №22 по вул..Ярославській в м.Черкаси в рахунок погашення боргу ОСОБА_7 в сумі 85000грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказував, що вона є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що спір між сторонами вирішено рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 4 липня 2013 р., яке набрало законної сили. Вказане рішення ніяким чином не зачіпає, а тим паче не порушує прав та інтересів ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13, адже позику ОСОБА_7 брав 1 серпня 2012 р. ,коли у шлюбі з ОСОБА_12 уже не перебував, оскільки шлюб між ними було розірвано 22 червня 2012 р.

На думку апелянта, мирова угода у процесі виконавчого провадження стосується лише стягувача і боржника, і ніяким чином не порушує права та інтереси ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13, адже останній не є співвласником вищезазначеної квартири.

Апелянт, посилаючись на те, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм Цивільно-процесуального кодексу України, просив скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 року та постановити нову, якою визнати мирову угоду.

Заслухавши учасників процесу, що зявилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість ухвали суду першої інстанції , в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення , з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами .

Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

Відповідно до принципу диспозитивності та ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення , подається у письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Ці дії мають бути відображені у відповідних письмових документах і визнані судом, оскільки вирішення питання про затвердження мирової угоди та відмови від примусового виконання рішення належить до компетенції суду.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Тобто положеннями статей 175, 372 ЦПК України передбачено, що суд повинен перевірити чи відповідають умови мирової угоди положенням закону, її зміст, чіткість викладення її умов, чи стосується угода предмета спору, чи всі умови мирової угоди визначені у межах позову, стосуються предмета позову і засновані на взаємних поступках, чи ліквідується спір, що виник між сторонами, в результаті такої мирової угоди, а також дотримання сторонами і державним виконавцем строків для звернення до суду для затвердження такої мирової угоди.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову в визнанні й затвердженні мирової угоди від 24 липня 2013 року , поданої державним виконавцем за заявою представника боржника ОСОБА_7 ОСОБА_8, суд першої інстанції дотримався зазначеного вище порядку .

При цьому суд виходив з того, що умови вказаної угоди в розумінні мирової угоди укладеної в процесі виконання рішення суду суперечать вимогам закону , оскільки у випадку визнання мирової угоди будуть порушені права та законні інтереси ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13 ( сина ОСОБА_12 та ОСОБА_7М.) , які проживають у спірній квартирі , що була придбана ОСОБА_12 та ОСОБА_7 під час спільного проживання в шлюбі .

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Так , мирова угода між стягувачем ОСОБА_11 ( правонаступником якої є ОСОБА_6 ) та боржником ОСОБА_7 /а.с.3-4/ , укладена на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.07.2013 р. про стягнення з ОСОБА_7М на користь ОСОБА_11 суми боргу в розмірі 85000грн. та судових витрат в розмірі 850 грн..

Тобто , предметом спору були грошові кошти, а не об'єкт нерухомості ? частина квартири АДРЕСА_2 , відносно якої уклали мирову угоду.

Яка, в свою чергу, відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2012р. / а.с.10-11/ є обєктом спільної сумісної власності ( спільним майном ) колишнього подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_7, і судом визначено порядок користування нею , в тому числі і з урахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ОСОБА_13.

А укладаючи мирову угоду, сторони інтересів малолітнього не врахували та дозвіл органу опіки і піклування з цього приводу не отримували.

Крім того , також вбачається, що домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову та ухваленого судом рішення, що було звернуто до виконання. А зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача права власності на нерухоме майно ? частину квартири.

Таким чином сторони , шляхом укладення мирової угоди , намагаються здійснити відчуження нерухомого майна з переходом права власності на нього , однак такий порядок укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна суперечить чинному законодавству.

Оскільки порядок набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством , шляхом укладення письмового договору, який підлягає нотаріальному посвідченню ( ст.ст.209, 657 ЦК України), з дотриманням необхідних процедур передбачених ст. 55 Закону України "Про нотаріат" , зокрема щодо перевірки на відсутність заборони відчуження або арешту майна, тощо.

У свою чергу звернення стягнення на нерухоме майно при відсутності коштів у боржника на погашення боргу здійснюється з додержанням порядку, визначеного ст.ст. 52, 58, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Висновки суду щодо відсутності підстав для визнання мирової угоди від 24 липня 2013 року достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці без надання доказів, що спростовують висновки суду, є не суттєвими , не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи ,та не дають підстав для зміни чи скасування оспорюваного рішення суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тому , за вказаних обставин, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням вимог закону .

Керуючись ст.ст. 303,307,312,314,315 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити .

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2015 року по цивільній справі за заявою представника боржника ОСОБА_7 ОСОБА_8 про визнання мирової угоди від 24 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :