пр. № 2/759/112/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді П`ятничук І.В.,

при секретарі Колодій Р.О., Ковтун Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до

ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України,

3-тя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації

про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки, виселення, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просив суд постановити рішення, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 217887 грн. 87 коп. за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2008 р. укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м. шляхом передачі іпотеко держателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотеко держателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки № 87439-В від 24.10.2008 р. укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , зобов`язати ДРС України здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м. за ПАТ «Дельта Банк», припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 в тому числі право володіння, користування та розпорядження кватирою за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м., припинити право користування усіх мешканців квартирою за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м., виселити всіх мешканців та іпотекодавця ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м. та стягнути витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 24.10.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступник АТ УкрСиббаню) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 грн. з розрахунку 26 % річних на строк з 24.10.2008 року по 24.10.2018 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ УкрСиббанк передає (відступає) АТ Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ Дельта Банк замінює АТ УкрСиббанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ УкрСиббанк до АТ Дельта Банк прав вимоги до боржників, до АТ Дельта Банк переходить (відступається) право вимагати (замість АТ УкрСиббанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ Дельта Банк набув права вимоги по кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним Договором про надання кредиту № 0 від 24.10.2008 р. року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № 87439-В від 24.10.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м. Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2008 р. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ УКРСИББАНК змінило назву на ПАТ УКРСИББАНК, яке є правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ УКРСИББАНК. 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, останнім передано Публічному акціонерному товариству Дельта банк, що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року. Позивач зазначає, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, однак зобовязання не виконані, у зв`язку з чим, станом на 01.08.2013 року за позичальником наявна заборгованість у сумі: 217887 грн. 87 коп., яка складається з 98135 грн. 66 коп. заборгованості за кредитом, 119752 грн. 21 коп. заборгованості за процентам за користування кредитом. Позивач зазначає, що в рахунок виконання основного зобов`язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету iпотеки у власнiсть згiдно iз застереженням про задоволення вимог iпотекодержателя, що мiститься в iпотечному договорi у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ Про iпотеку. На думку позивача, враховуючи невизнання та порушення прав ОСОБА_3 , iснують всі підстави для звернення стягнення на предмет iпотеки шляхом передачі предмету iпотеки у власніть іпотекодержателю. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати повязані зі сплатою судового збору.

Представник позивача ОСОБА_4 подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала, враховуючи наведене суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача адвокат Грязнова Л.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказувала суду на те, що відповідач на даний час перебуває на службі в зоні АТО, має на утриманні неповнолітню дитину яка зареєстрована в спірній квартирі, вказувала, що ні позивач ні його дитини іншого житла не мають, тому звернення стягнення саме на предмет іпотеки суттєво порушує права не тільки позивача а й неповнолітньої дитини, також зазначала що сума заборгованості відповідача перед позивачем не спів мірна з вартістю предмета іпотеки.

Представник відповідача Державної реєстраційної служби України, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності.

Представник третьої особи Служби в справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності та просить постановити рішення суду в інтересах дитини.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи вважає доцільним заявлені позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступник АТ УкрСиббаню) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 грн. з розрахунку 26 % річних на строк з 24.10.2008 року по 24.10.2018 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ УкрСиббанк передає (відступає) АТ Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ Дельта Банк замінює АТ УкрСиббанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ УкрСиббанк до АТ Дельта Банк прав вимоги до боржників, до АТ Дельта Банк переходить (відступається) право вимагати (замість АТ УкрСиббанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ Дельта Банк набув права вимоги по кредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним Договором про надання кредиту № 0 від 24.10.2008 р. року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № 87439-В від 24.10.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м.

Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2008 р.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ УКРСИББАНК змінило назву на ПАТ УКРСИББАНК, яке є правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ УКРСИББАНК. 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, останнім передано Публічному акціонерному товариству Дельта банк, що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, однак зобовязання не виконані, у зв`язку з чим, станом на 01.08.2013 року за позичальником наявна заборгованість у сумі: 217887 грн. 87 коп., яка складається з 98135 грн. 66 коп. заборгованості за кредитом, 119752 грн. 21 коп. заборгованості за процентам за користування кредитом.

Позивач зазначає, що в рахунок виконання основного зобов`язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету iпотеки у власнiсть згiдно iз застереженням про задоволення вимог iпотекодержателя, що мiститься в iпотечному договорi у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ Про iпотеку.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно з п. 4.1.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою.

Відповідно п. 4.2.1 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Крім того, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, в тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку» (застереження п.5.2.1 договору іпотеки).

Згідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Таку, вимогу позивачем було надіслано на адресу відповідача 15.10.2013р. за вих. № 9125850, однак доказів щодо отримання даної вимоги відповідачем матріали справи не містять, в подальшому 13.11.2013 р. позивачем було подано позов до суду, з чого вбачається, що позивачем не витримано строк встановлений в ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно з статтею 37 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може

задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

З приводу застосування останньої норми, Пленум Вищого спеціалізовану суду з розгляду цивільних і кримінальних справ п.39 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Частиною 3 ст. Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Жодних доказів про вартість предмета іпотеки на час розгляду справи в суді ( набуття у власність іпотеко держателем) суду не надано.

Згідно положень ст. 39 Закону України Про іпотеку, суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Як розяснено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

В даному випадку суд вбачає не співмірність зазначеної позивачем суму заборгованості та вартості іпотечного майна, оскільки позивачем не надано доказів щодо вартості вказаного майна, враховуючи також, що дійсний розмір заборгованості взагалі позивачем не доведено. І за таких обставин суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого значно перевищує розмір заборгованості, є не лише неспівмірним із визначеним позивачем розміром боргу, а також не справедливим та не розумним в розумінні ст. 3 ЦК України і відповідно не підлягає задоволенню. Крім того, на думку суду, порушення основного зобов`язання не завдає збитків іпотекодержателю в розумінні їх визначення ст. 22 ЦК України, оскільки позивач достроково звертає стягнення на предмет іпотеки, і порушення умов кредитного договору жодним чином не змінює обсяг прав позивача.

Як розяснено у п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

При цьому, як вбачається зі змісту викладених вище умов укладеного між сторонами договору іпотеки, сторони такого способу звернення стягнення як рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволенні вимог Іпотекодержателя не погоджували, оскільки за змістом п. 4.2.1 сторони погодили звернення стягнення на підставі рішення суду або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Отже, сторонами у договорі застосовано розєдуванальний союз або, наявність якого вказує, що звернення стягнення по договору іпотеки можливе або за рішенням суду або на підставі застереження про задоволенні вимог Іпотекодержателя і одночасного застосування вказаних способів звернення стягнення договором іпотеки не передбачено.

Згідно положень ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, слід зазначити, що відповідач іншого житла крім квартири адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м. немає, відповідно до довідки з місця проживання сім`ї та реєстрації від 20.05.2015 р. в вказаній квартирі крім ОСОБА_2 зареєстрований його неповнолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України прапорщик ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 , вказану військову частину та особовий склад частини переведено на посиленний режим роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним задовольнити заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 217887 грн. 87 коп. за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2008 р. та відповідно до ст..88 ЦПК України понесених позивачем судових витрат.
Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 536, 610, 629, 651, 1046-1056 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 39-40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до

ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України,

3-тя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації

про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки, виселення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , 1980 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» сму заборгованості за кредитним договором № 0 від 24.10.2008 р. в розмірі 217 887 грн. 87 коп. та понесені судові витрати в розмірі 2178 грн. 88 коп., а всього в розмірі 220 066 ( двісті двадцять тисяч шістдесят шість) грн.. 75 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:

ун. № 759/20388/13-ц

пр. № 2/759/112/15

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді П`ятничук І.В.,

при секретарі Колодій Р.О., Ковтун Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до

ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України,

3-тя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації

про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки, виселення, -

ВСТАНОВИВ:
Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до

ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України,

3-тя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації

про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки, виселення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , 1980 р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» сму заборгованості за кредитним договором № 0 від 24.10.2008 р. в розмірі 217 887 грн. 87 коп. та понесені судові витрати в розмірі 2178 грн. 88 коп., а всього в розмірі 220 066 ( двісті двадцять тисяч шістдесят шість) грн.. 75 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: