Справа №463/2961/15-ц
Провадження №2/463/1421/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

та представника відповідача Попович Я.Д.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, суд,-

встановив:

позивач звернувся із позовом в суд до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування на частку в квартирі АДРЕСА_1, після смерті його тітки ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З врахуванням поданої заяви про зміну підстав позовних вимог, такі мотивує тим, що після смерті його тітки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина на належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1. Вважає, що спадщину прийняв, як спадкоємець четвертої черги за законом, оскільки з 2000 року і на час смерті тітки проживав із нею однією сім'єю у вказаній квартирі, після її смерті також там проживає, являвся співвласником вказаної квартири, крім цього інші спадкоємці тітки за заповітом, або першої, другої та третьої черги відсутні.

Однак звернувшись до приватного нотаріуса Кулиняка І.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, йому було відмовлено з підстав відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкове майно. В той же час вважає, що частина вказаної квартири належала спадкодавцеві на праві власності на момент смерті на підставі правовстановлюючого документу, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали в повному об'ємі, дали пояснення аналогічні вище наведеним, доповнили, що позивач проживав із тіткою одною сім'єю, вона була тяжко хвора, останні роки не пересувалася, а тому весь догляд за нею здійснював він із своєю дружиною, а після смерті тітки поховали її.

Представник відповідача Львівської міської ради Попович Я.Д. в судовому засіданні заперечив відносно позову, вважає, що позивачем не підтверджено жодними доказами факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем. Крім цього, такі факти мають встановлюватися за окремим рішенням суду в порядку окремого провадження. В останньому судовому засіданні, після допиту свідків, в ході виступу в судових дебатах представник відповідача у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд позовні вимоги задовольняє з таких підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.10), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Львові, про що вчинено актовий запис №5579 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Як встановлено судом, позивач вважаючи себе спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення, 13.01.2015 року звернувся із заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я. про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Однак, як вбачається з оглянутих в судовому засіданні копій матеріалів спадкової справи №01/2015, листом від 03.02.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: спадкодавець не зареєстрував свідоцтво про право власності на квартиру в органах бюро технічної інвентаризації.

Звернувшись із позовом в суд, позивач з врахуванням відсутності у нього відповідних документів, що підтверджують родинні стосунки покійної ОСОБА_6 та його покійного батька ОСОБА_8, як сестри та брата, змінив підставу позову та просить визнати за ним право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, як спадкоємцем четвертої черги.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивач вказав, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у користуванні його батька ОСОБА_8 В цій квартирі проживав також він та був зареєстрований з 1989 року. У зв'язку із досягненням батьком похилого віку, з його згоди в 2000 році в квартиру для догляду за ним вселилася його сестра ОСОБА_6, яка там проживала по час своєї смерті. Спочатку вони з тіткою здійснювали спільний догляд за батьком, після смерті батька стали разом проживати в квартирі однією сім'єю, приватизували її спільно, а після захворювання тітки він здійснював за нею особисто догляд. На час смерті проживав із нею, фактично прийняв спадщину після її відкриття.

Вказані обставини в судовому засіданні знайшли своє підтвердження наступними доказами.

Довідкою ЛКП №507 від 18.08.2014 року про те, що батько ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 та був знятий з реєстрації у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Тітка ОСОБА_8 - ОСОБА_6 була знята з реєстрації у квартирі з зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на момент смерті проживала з ОСОБА_2

Також іншою довідки ЛКП №507 від 18.09.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 була зареєстрована і проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 20.09.2000 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім цього, як вбачається із паспорта громадянина України, позивач ОСОБА_8 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 20.01.1989 року.

Згідно із свідоцтвом про право власності від 08.12.2006 року квартира АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 08.12.2006 року №2078 в порядку процедури приватизації визначеної Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Додатково, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду показали, що дійсно позивач ОСОБА_2 протягом останніх п'яти років до моменту смерті ОСОБА_6 проживав однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1 вели спільне господарство, позивач здійснював догляд за хворою тіткою, оформляв документи про приватизацію квартири на себе та покійну ОСОБА_6 Крім цього, дружина позивача ОСОБА_9 суду показала, що вона також вселилася у спірну квартиру та допомагала позивачу здійснювати догляд за хворою ОСОБА_6, яка була особою похилого віку, несли спільно витрати по її лікуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність позивачем належними та допустимим доказами обставин про своє проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, а відтак позивач має право на спадкування майна після смерті ОСОБА_6, як спадкоємцем четвертої черги.

Крім цього суд переконаний, що не зважаючи на ту обставину, що позивач із заявою про прийняття спадщини звернувся до приватного нотаріуса лише 13.01.2015 року, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на час смерті ОСОБА_6, що було встановлено в ході судового розгляду, а інший спадкоємець за законом - ОСОБА_12 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, про що подав нотаріусу відповідну заяву від 14.01.2015 року.

Також суд враховує, що не зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_6 володіла необхідним обсягом прав співвласника квартири АДРЕСА_1 і відповідна їй частка у власності входила в об'єм спадкового майна на момент її смерті, оскільки як встановлено раніше, що свідоцтво про право власності на вказану квартиру було видано органом місцевого самоврядування на підставі відповідного розпорядження прийнятого в процедурі здійснення приватизації квартири. Одночасно суд враховує, що у зв'язку із смертю ОСОБА_6 процедуру державної реєстрації за нею права власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку, завершити не можливо.

З врахуванням наведеного, а також того, що позивач являючись спадкоємцем за законом четвертої черги прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, однак на даний час не може оформити документи про право власності на спадкове майно з причин, що не залежать від його волі, і на момент смерті його спадкодавцю належало на праві власності спірне спадкове майно, позовні вимоги слід задоволити.

При цьому, суд виходячи із принципу рівності часток у спільному сумісному майні, встановленому ст. 370 ЦК України, вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно - ? частину вказаної квартири.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.