УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договорів припиненими за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Дарницького районного суду м. Києва та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), посилаючись на те, що 17 серпня 2007 року між ними було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі лімітом кредитування 100 тис. дол. США. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки двокімнатної квартири житловою площею 29,7 кв.м загальною площею 56,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. 10 лютого 2015 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого до нього перейшло право вимоги грошових коштів за договором банківського вкладу від 12 березня 2014 року в повному обсязі, що станом на 29 січня 2015 року складає 30 877,45 дол. США. Загальна сума грошових коштів до відповідача боржника, що відступається за договором складає 292 591 грн 62 коп. При цьому сума несплаченої заборгованості за кредитним договором станом на 10 лютого 2014 року складає 292 466 грн 71 коп. 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 було складено нотаріальну заяву про відступлення йому вимоги до відповідача. У цей же день ним було складено нотаріальну заяву про припинення зобов'язання за кредитним договором та додаткових до нього умов, у якій він просив надати довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором та подати заяву про припинення обтяження за договором іпотеки від 17 серпня 2007 року квартири житловою площею 29,7 кв.м загальною площею 56,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати припиненим з 10 лютого 2015 року у зв'язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі його зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, в частині заборгованості за кредитом у розмірі 292 466 грн 71 ком, а також визнати припиненим договір іпотеки від 17 серпня 2007 року та відсутнім у ПАТ «Банк Форум» права на предмет іпотеки.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, подані представником, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 606 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Норми статті 606 ЦК України встановлюють такий спосіб припинення цивільно-правового зобов'язання, що не залежить від волі сторін. Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить за певних обставин зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, та/або навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може мати місце при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням або наймач став власником об'єкта найму, внаслідок чого до нього перейшли обов'язки наймодавця, тобто в одній особі поєднані наймодавець і наймач.

Отже, щоб зобов'язання припинилось на підставі наведеної норми, необхідне поєднання сторін, в результаті якого лишається одна особа.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів наданих сторонами й належно оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки між вказаними вище особами існують різні зобов'язання, які повинні виконуватись відповідно до умов договорів, а тому наявність у них обов'язків один перед одним щодо сплати коштів не свідчить про поєднання боржника та кредитора в одній особі у розумінні ст. 606 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана