Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», поданою представником Мордак Інною Сергіївною, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2014 року;

та за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 08 квітня 2008 року року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № ML-704/051/2008DD08.04, відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 98 000 доларів США строком до 10 квітня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладений договір поруки № SR704/051/2008, відповідно до якого останній відповідає за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останній отримав право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № ML-704/051/2008DD08.04, укладеним з ОСОБА_3

Позичальником порушено умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 4 071 051,51 грн, яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 591 926 грн та судовий збір в розмірі 1 425 грн 06 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року змінено. Зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_3 суму заборгованості з 1 591 926 грн до 875 494 грн 95 коп. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Мордак І.С., просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позичальником порушено умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до поручителя, суд виходив з того, що порука останнього припинилась, у зв'язку з пропущенням банком та стягувачем шестимісячного строку для пред'явлення до нього вимоги. При цьому суд зменшив розмір пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції шляхом зменшення розміру заборгованості, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущений спеціальний річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 08 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № ML-704/051/2008DD08.04, відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 98 000 доларів США строком до 10 квітня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладений договір поруки № SR704/051/2008, відповідно до якого останній відповідає за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останній отримав право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № ML-704/051/2008DD08.04, укладеним з ОСОБА_3

Позичальником порушено умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 4 071 051,51 грн.

Так, відповідно до п.п.1.2 розпорядження № 231 від 3 квітня 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором не сплатив, тому 08 лютого 2011 року на адресу ОСОБА_3 банк надіслав досудову вимогу щодо погашення заборгованості достроково, в якій змінено строк виконання зобов'язання до 31 березня 2011 року та яку ОСОБА_3 отримав 25.02.2011 року. Досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором надіслано поручителю ОСОБА_4 02 червня 2011 року, яку він отримав 25 червня 2011 року. Вперше до суду з позовом до ОСОБА_3 банк звернувся у лютому 2014 року, який ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року повернуто банку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 1.9 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши поручителю 26 лютого 2010 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України підстави для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», подану представником Мордак Інною Сергіївною та касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року яке змінено рішення апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко