Номер справи 243/4896/15-ц
Номер провадження 2/243/2692/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Мороз К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10625 грн. 47 коп. Свої вимоги обґрунтувала тим, що у відповідності до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2010 року, з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму. Відповідач сплачував аліменти нерегулярно, а тому станом на 06 квітня 2015 року коли ОСОБА_3 виповнилося повних вісімнадцять років у нього існувала заборгованість по аліментам у сумі 10625 грн. 47 коп. Державним виконавцем постановою від 12 липня 2015 року виконавче провадження було закрито у звязку з тим, що ОСОБА_3 виповнилося повних вісімнадцять років, однак заборгованість по аліментам залишилася. З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 10625 грн. 47 коп.

09 липня 2015 року позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментам у відповідності до постанови державного виконавця від 08 липня 2015 року про закінчення виконавчого провадження, в сумі 6432 грн. 67 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності , де уточнений позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов про стягнення з нього заборгованості по аліментах у сумі 6432 грн. 67 коп. визнав у повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі.

За період перебування у шлюбі народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії І-НО №295309(а.с.5).

У відповідності до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2010 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_3 у розмірі ? частини його заробітку(доходу).

Згідно із постановою від 08 грудня 2010 року, було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2010 року(а.с.26).

У відповідності до постанови про закінчення виконавчого провадження від 16 квітня 2015 року та довідки № 3/391 від 06 квітня 2015 року, заборгованість по аліментам у відповідача перед позивачем складає 10625 грн. 47 коп.(а.с.6-7)

У відповідності до постанови про скасування процесуального документу від 07 липня 2015 року, постанов про закінчення виконавчого провадження від 16 квітня 2015 року було скасовано начальником відділу ДВС, зобовязано здійснити перерахунок заборгованості по аліментах(а.с.52).

У відповідності до постанови про закінчення виконавчого провадження від 08 липня 2015 року, заборгованість по аліментам у відповідача перед позивачем складає 6432 грн. 67 коп.(а.с.55).

Наведені обставини сторонами визнаються.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину.

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Розглядаючи цю справу, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 6 частини 1 статті 49 Закону передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом, ч. 1 ст. 50 Закону.

За положеннями статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

У звязку з тим, що теперішній час виконавче провадження з примусового виконання рішення про стягнення аліментів закінчене і не може бути розпочате, однак заборгованість за минули час по сплаті аліментів не погашена, суд вважає, що така заборгованість не може бути стягнута державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а має бути стягнута на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по аліментах, яка утворилася станом на 08 липня 2015 року в сум 6432 грн. 67 коп., про що зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження від 08 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються зокрема із судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді судового збору(а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 року, заборгованість по аліментах, яка утворилася станом на 08 липня 2015 року в розмірі 6432(шість тисяч чотириста тридцять дві) грн. 67 коп.,, а також судовий збір в сумі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 10 липня 2015 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду: ОСОБА_4