Справа № 541/704/15-ц
Провадження № 4-с/541/2/2015
У Х В А Л А

08 квітня 2015 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування його постанови та за іншою вимогою,-

в с т а н о в и в :

27 березня 2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся в суд з даною скаргою, посилаючись в ній на порушення його прав державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження / а.с. 1 2 /.

В судовому засіданні заявник подану скаргу підтримав, просив задовольнити її, пояснивши, що 20.03.2015 року одержав оскаржувану постанову державного виконавця Карпенко Р.В., зі змісту якої дізнався про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь стягувача ОСОБА_2 залишку боргу на підставі судового рішення. Як стверджував заявник, в дійсності всю суму боргу стягувачу він сплатив в процесі здійснення виконавчого провадження, що підтверджується заявою самого стягувача, наявною в матеріалах такого провадження, в наслідок чого виконавче провадження на підставі постанови державного виконавця було закінчене ще 17 жовтня 2013 року. Цим обгрутовував незаконність такої постанови та дій державного виконавця щодо відновлення провадження після його закінчення, вважаючи, що стягувач пропустив строк для подачі виконавчого документа на виконання.

Представник ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, який діє на підставі відповідних повноважень / а.с. 14 /, подану скаргу визнав частково, пояснивши, що в жовтні 2013 року, на підставі заяви стягувача ОСОБА_2, він дійсно виносив постанову про закінчення виконавчого провадження, зважаючи на визнання стягувачем повного погашення боргу боржником. Проте, таку його постанову було скасовано ухвалою суду від 26 травня 2014 року за скаргою стягувача. В подальшому, в березні 2015 року, за заявою ОСОБА_2 було винесено оскаржувану постанову.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази, надані стороною заявника та субєкта оскарження, дослідивши оригінали документів виконавчих проваджень № 667 та № 46802566 про стягнення з ОСОБА_1 залишку боргу в сумі 37219,35 гривень, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні поданої скарги слід відмовити з наступних обгрунтувань.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 386 ЦПК України передбачено вичерпний перелік учасників, які беруть участь у справі при розгляді такої скарги, а саме заявник та державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, рішення дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Як вбачається з копії постанови державного виконавця від 17.10.2013 року виконавче провадження про стягнення з заявника ОСОБА_4 на користь боржника ОСОБА_2 заборгованості по виконавчому листу було закінчено у звязку з повним фактичним виконанням / а.с. 5 /.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2014 року, про наявність якої боржнику, як слідує з його заяв, не було відомо, вищезгадану постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було скасовано та зобовязано відповідну службову особу ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу по договору позики в загальній сумі 67219,35 гривень. Така ухвала набрала законної сили, а відтак підлягала безумовному виконанню / а.с. 17 /.

Згаданий виконавчий лист прийнято до виконання на підставі заяви стягувача від 06.03.2015 року шляхом винесення державним виконавцем 10.03.2015 року постанови про відкриття виконавчого провадження, яка серед іншого оскаржується заявником / а.с. 6 /.

Аналіз викладених доказів дає підстави суду зробити висновок про те, що така постанова державного виконавця є законною, а відтак не підлягає скасуванню. Наведені заявником доводи щодо оскаржуваних дій державного виконавця, як незаконні, не підтверджені належними та допустимими доказами та не є достатніми. Суд вважає, що такі дії державного виконавця вчинені відповідно до його прав та повноважень, визначених Законом України „Про виконавче провадження. Такі діє не порушують права заявника, який є боржником у виконавчому провадженні з урахуванням наявності судового рішення, яке є обовязкове до виконання .

Таким чином, керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 від 27 березня 2015 року про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 46802566 від 10 березня 2015 року та за іншими вимогами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5