Справа № 200/9492/15-ц
Провадження №2о/200/94/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» липня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю: секретаря Кобзар А.В.,

заявниці ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

свідка ОСОБА_3

свідка ОСОБА_4

свідка ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2015 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В обґрунтування якої зазначила що, з 1989 року її батько та її матір ОСОБА_6 почали проживати разом у квартирі АДРЕСА_1, яка належала її матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася вона - ОСОБА_1, і актовий запис про її народження та відомості про її батька в книзі реєстрації народжень, було учинено згідно зі ст55 КПШтС (ст.. 135 СК України), а саме були записані за вказівкою матері. У 1998 році її матір та її батько переїхали до бабусиної квартири №192 у цьому ж будинку, оскільки її матір здійснила зі своєю бабусею обмін квартирами, яка була більшою. У цій квартирі були зареєстровані заявниці та її матір, батько заявниці залишився бути зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_2. Після того як заявниця закінчила навчання у Навчально - виховному комплексі №148 «Планета Счастья» у місті Дніпропетровську, вона поїхала зі своїми батьками до Росії, де знайшла собі хлопця з яким по сьогоднішній день спільно проживає та веде спільне господарство, у зв'язку з чим її батьки повернулися до України, а вона залишилася проживати в Росії. У березні 2015 року коли її батьки приїхали до неї щоб відвідати своїх онуків, її батьку стало погано, а 23.03.2015 року її батько помер.

Враховуючи вищевикладене заявниця просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_7, є її батьком.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у заяві.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічним викладеним у заяві.

Представник заінтересованої особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які пояснили, що батька заявниці ОСОБА_7 знали особисто, як хорошу та порядну людину, оскільки проживали в одному будинку і являються сусідами. Підтвердили, що він ставився до ОСОБА_2, як до своєї доньки, піклувався про неї, постійно проживав із ОСОБА_2 та матір'ю ОСОБА_8 однією сім'ю.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є уродженкою м. Дніпропетровська, та є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого 15 квітня 1992 р.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3 виданого Царіцинським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №3247 (а.с. 8).

Відповідно до довідки №6333 від 25.03.2015 року виданої Ніколо - Архангельським крематорієм, ОСОБА_7 передано кремації 25.03.2015 р., що також підтверджується рахунком - замовленням №172664 від 25.03.2015 р. (а.с.9,10).

Згідно до листа наданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 24.04.2015 р. за вих. № 1469/02-14 на ім'я ОСОБА_1, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане в зв'язку з тим, що не надано до нотаріальної контори документи, які підтверджують ступень споріднення між померлим гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_1. Не надано документи, які підтверджують зміну прізвища батька з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7» (а.с.6).

Відповідно до довідки від 20.04.2015 р. виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-9», ОСОБА_7, 1962 р.н.. помер 23.03.2015 р. , дійсно зареєстрований в АДРЕСА_3. (а.с.7)

Крім того в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10, являється дідусем ОСОБА_1, і 25.10.2010 року склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 належну йому квартиру АДРЕСА_3 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2014 р. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняв спадщину від ОСОБА_10, 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме квартиру номер АДРЕСА_3 що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2014 р. за індексним номером 29115053 (а.с.13).

В судовому засіданні також було оглянуто фотокартки та відеозапис, які надані представником заявниці, після огляду яких заявниця та свідки підтвердили, що на фотокартках відображена вона разом із батьком ОСОБА_7, а на відеозапису відображено приїзд батьків до пологового будинку, після народження дитини у заявниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 р. № 5 (із змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до висновків постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, оформлення права на пенсію.

Встановлення факту родинних відносин заявниці ОСОБА_1 необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що за життя померлий ОСОБА_7 та заявниця ОСОБА_1 проживали однією сім'єю та взаємовідносини між ними були як батька та доньки, що також підтверджується поясненнями допитаних свідків ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які часто з ним спілкувалися та які підтвердили, що померлий ОСОБА_7, є рідним батьком ОСОБА_1, а в свідоцтві про народження заявниці в графі «батько» зазначено «ОСОБА_7», то відповідна розбіжність в прізвищах «ОСОБА_7» та «ОСОБА_7» виникла під час державної реєстрації, оскільки відомості про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводилася за вказівкою матері заявниці - ОСОБА_6.

А тому при таких обставинах, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт родинних відносин, а встановлення даного факту необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - з дня отримання копії рішення, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Е.В. Женеску