У х в а л а

ІМенем УКраїни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 до приватного підприємства «Мрія-Вік» про визнання договорів оренди землі недійсними, за касаційною скаргою Качули В.І., який діє від імені приватного підприємства «Мрія-Вік», на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 звернулися до суду з указаним позовом. Зазначали, що в період з 2010 року по 2012 року вони уклали з відповідачем договори оренди належних їм земельних ділянок. Посилаючись на те, що відповідач не забезпечив проведення агрохімічного обстеження ґрунтів, відповідні паспорти не отримав, умови щодо збереження стану об'єктів оренди та їх повернення у договорах відсутні, просили задовольнити позов.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсними договори оренди землі від 26 липня 2010 року, укладені приватним підприємством «Мрія-Вік»: НОМЕР_1 - з ОСОБА_14, НОМЕР_2 - з ОСОБА_12, НОМЕР_3 - з ОСОБА_11, НОМЕР_4- з ОСОБА_20, НОМЕР_5 - з ОСОБА_18; від 16 серпня 2010 року, укладені приватним підприємством «Мрія-Вік»: НОМЕР_6 - з ОСОБА_25, НОМЕР_7 - з ОСОБА_9, НОМЕР_8 - з ОСОБА_3, НОМЕР_9 - з ОСОБА_6, НОМЕР_10, НОМЕР_11 - з ОСОБА_4, НОМЕР_12 - з ОСОБА_7; від 24 квітня 2012 року, укладені приватним підприємством «Мрія-Вік»: НОМЕР_13 - з ОСОБА_8, НОМЕР_14 - з ОСОБА_5, НОМЕР_15 - з ОСОБА_19; від 25 квітня 2012 року, укладені приватним підприємством «Мрія-Вік»: НОМЕР_16 - з ОСОБА_21, НОМЕР_17 - з ОСОБА_16, НОМЕР_18 - з ОСОБА_15, НОМЕР_19 - з ОСОБА_13, НОМЕР_20 - з ОСОБА_24; від 26 квітня 2012 року, укладені приватним підприємством «Мрія-Вік»: НОМЕР_21, НОМЕР_22 - з ОСОБА_22, НОМЕР_23 - з ОСОБА_23, НОМЕР_24 - з ОСОБА_10; від 27 серпня 2012 року договори НОМЕР_25, НОМЕР_26, укладені приватним підприємством «Мрія-Вік» з ОСОБА_17 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Качула В.І., який діє від імені приватного підприємства «Мрія-Вік», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судами, в період 2010-2012 років між власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_23, ОСОБА_24 і ОСОБА_25 та приватним підприємством «Мрія-Вік» були укладені договори оренди земельних ділянок.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову апеляційний суд виходив із того, що при укладенні договорів не були дотримані вимоги законодавства щодо здійснення обов'язкової агрохімічної паспортизації земельних ділянок у зв'язку із зміною землекористувача, у них не визначені умови збереження стану об'єктів оренди, а не встановлення того, в якому стані перебували земельні ділянки на час їх передачі унеможливлює перевірку їх стану на момент повернення, який має бути не гіршим від того, що був при передачі.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до указу Президента України «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» від 2 грудня 1995 року № 1118/95 у разі зміни власника чи користувача землі її паспортизація здійснюється в обов'язковому порядку незалежно від часу останнього обстеження.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що паспортизація землі проводиться у разі зміни її власника чи користувача.

Позивачі були не користувачами земельних ділянок, а їх власниками і передали останні в оренду - тимчасове користування, тобто зміни власників земельних ділянок не відбулося, як і зміни землекористувача, оскільки правовий статус позивачів щодо земельних ділянок був іншим.

Чинним законодавством не передбачено обов'язкове проведення при передачі власником земельної ділянки в оренду (платне володіння та користування) паспортизації об'єктів оренди.

Тому, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що при укладенні договорів оренди обов'язково мала бути проведена паспортизація земельних ділянок.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, яким визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, апеляційний суд виходив із того, що в оспорюваних договорах відсутні умови збереження стану об'єктів оренди, які є істотними.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення, Качула І.В., який діяв від імені приватного підприємства «Мрія-Вік», зазначав, що в спірних договорах, зокрема у п. п. 16, 17 містяться умови збереження стану об'єктів оренди, які полягають у зобов'язаннях орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дотримуватися вимог протиерозійної організації території, дотримуватись режиму використання земельної ділянки, не допускати погіршення родючості грунту, застосовувати природоохоронні технології виробництва, не допускати погіршення екологічної обстановки на території, а в п. п. 21-23 договорів визначені умови повернення об'єктів оренди, в яких вказано, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку в стані не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав її в оренду.

За змістом ст. ст. 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> апеляційний суд зобов'язаний зазначити мотиви відхилення доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення ст. ст. 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> не звернув уваги на зазначені умови договорів, не перевірив доводів апеляційної скарги щодо наявності у договорах оренди умов щодо збереження стану об'єктів оренди, не вказав яким чином порушені права позивачів при їх укладенні та які саме.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843046/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулась до суду чи в інтересах якої подано позов. Отже при вирішенні спору, суд має встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Апеляційний суд обмежившись вказівкою, що умови договорів в частині збереження об'єктів оренди є абсолютно формальними, дефектними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства і порушують законні права та інтереси позивачів, не врахував, що для визнання договорів недійсними необхідно встановити обставини, які існували на час їх укладення і з якими чинне законодавство пов'язує можливість визнання їх недійсними.

Обставини щодо належного чи неналежного виконання умов договорів, зокрема, відносно забезпечення збереження об'єктів оренди та повернення земельних ділянок до таких обставин не відносяться.

Тому висновок апеляційного суду про законність рішення суду першої інстанції є передчасним.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Качули В.І., який діє від імені приватного підприємства «Мрія-Вік», задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук