Справа №: 398/1452/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" грудня 2015 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі Борозній Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та встановлення факту належності документа, заінтересована особі територіальна громада в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення факту постійного проживання та встановлення факту належності документа, заінтересована особі територіальна громада в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області.

Заяву обґрунтовує тим, що 16 квітня 2009 року померла ОСОБА_2, яка постійно проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 та була матірю позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на все їй належне майно, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 16.03.2007 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі №582. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. Заявник стверджує, що у свідоцтві про народження позивача прізвище матері вказано «Турбаевська» та на російській мові, а у свідоцтві про смерть зазначено «Турбаєвська». Позивач має всі документи із зазначенням його прізвища «Турбаївський». Заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі спадкодавцем, матірю ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2 з 200 року і до часу відкриття спадщини; встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним сином ОСОБА_2, яка померла 16 квітня 2009 року.

Представник заявника вимоги заяви підтримала та просила їх задоволити.

Представник заінтересованої особи просив справу розглянути у його відсутність та не заперечує щодо задоволення вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

16 квітня 2009 року померла ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №087895, виданого 16.04.2009 року.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 16.03.2007 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі №582. Померла заповіла своє майно ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

05 березня 2015 року державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 у листі за №377/02-31 вказав, що не вправі видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2.

Суд враховує правову позицію, викладену в п. 23 Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», в якому зазначене, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач через свою юридичну необізнаність вважав, що у разі проживання разом з померлою та наявності заповіту він приймає спадщину, але виявилася розбіжність у прізвище спадкодавця та спадкоємця.

У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказали, що ОСОБА_1 постійно проживав разом з ОСОБА_2 у АДРЕСА_3. Також свідки зазначили, що померла є рідною матірю позивача та знають дану родину під прізвищем ОСОБА_1.

Згідно розяснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, щ мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин в даному випадку необхідне для документального оформлення передачі майнових прав зацікавленій особі.

Отже, в матеріалах справи наявні докази, які вказують на родинні стосунки, зокрема, свідоцтво про народження серії ЯЄ №893800 від 22.05.1957 року, де зазначено, що ОСОБА_8 народився 14.05.1957 року, батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_10. Дане свідоцтво видано на російській мові.

Паспорт громадянина України серії ЕА №802714 вказує, що виданий 17.12.2000 року ОСОБА_1, а російською мовою зазначено прізвище ОСОБА_9.

Таким чином, наявна помилка при перекладі прізвища, тому порушене право заявника підлягає захисту, а заява задоволенню.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки суд вважає заяву обґрунтованою, а докази, надані, достовірними і переконливими, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 174, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 у АДРЕСА_3 з 2007 року.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином померлої 16.04.2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА