24.02.2015 Провадження № 2/337/503/2015
ЄУН № 337/4655/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: відділ по Хортицькому району служби у справах дітей Запорізької міської ради, Хортицький районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2014 року позов був задоволений, ухвалою суду від 30.01.2015 року заочне рішення скасовано.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у шлюбі з 13.07.2002 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було розірвано 22.04.2014 року. З 2013 року ОСОБА_1 постійно проживає в ОСОБА_5, в м. Велетрі. Бажає, щоб її донька відвідувала її в ОСОБА_5 під час канікул, але відповідач згоди на виїзд дитини не надає. Просила суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини ОСОБА_4, та надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4 за межі України, до ОСОБА_5 з матірю ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 під час шкільних канікул.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, надати дозвіл на оформлення проїзного документу ОСОБА_4, дозволити ОСОБА_4 виїхати до ОСОБА_5 у супроводі матері з 12.12.2014 по 02.02.2015 року, з 25.03.2015 по 29.03.2015 року; з 30.05.2015 до 01.09.2015 року. В судовому засіданні на задоволенні вимог щодо виїзду дитини з 12.12.2014 по 02.02.2015 року не наполягала, оскільки даний період вже минув і ОСОБА_1 виїжджала разом із донькою в ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги частково. Пояснив, що ОСОБА_2 розірвав шлюб із ОСОБА_1, донька залишилась проживати разом із матірю. На даний час ОСОБА_1 проживає в ОСОБА_5, в той час к донька ОСОБА_4 проживає в м. Запоріжжя із бабусею. ОСОБА_2 працевлаштувався в м. Санкт-Петербург, РФ, де знаходився з середини 2014 року. Коли ОСОБА_2 взимку 2014 року приїхав до м. Запоріжжя, він не зміг побачитись із донькою, оскільки вона перебувала в ОСОБА_5 з матірю, про що йому відомо не було. На даний час відповідач знову знаходиться в РФ, термін дозволу на працевлаштування в РФ спливає 20.06.2015 року. Наприкінці червня 2015 року ОСОБА_6 має намір приїхати до м. Запоріжжя та провести час відпустки протягом липня 2015 року із своєю донькою ОСОБА_4 Проти відпочинку ОСОБА_4 в ОСОБА_5 відповідач фактично не заперечує, оскільки такий відпочинок буде йти дитині на користь, тому визнає позовні вимоги в частині надання дозволу на оформлення проїзного документу та виїзду за кордон з 25.03.2015 по 29.03.2015 року. Заперечує проти надання дозволу на виїзд ОСОБА_4 до ОСОБА_5 у період з 30.05.2015 по 01.09.2015 року, оскільки в такому випадку він буде позбавлений можливості провести час із донькою в період своєї літньої відпустки. Просив суд надати дозвіл на виїзд у період з 30.05.2015 по 30.06.2015 року та з 01.08.2015 по 01.09.2015 року.

Представник Хортицької районної служби у справах дітей Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу за його відсутності, прийняти рішення в інтересах дитини.

Представник Хортицького районного відділу у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2002 року, шлюб був розірваний рішенням суду від 22.04.2014 року.

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 на даний час перебуває в ОСОБА_5 в м. Велетрі, що підтверджується копією її закордонного паспорту, листом-запрошенням від громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_8, який гарантує ОСОБА_1 місце проживання в ОСОБА_5.

Відповідно довідки з ЗЗШ №32, ОСОБА_4 навчається у 6-А класі, батько дитини не відвідує батьківські збори.

ОСОБА_2 має дозвіл на працевлаштування в Російській Федерації терміном до 20.06.2015 року. Довідкою підтверджений факт того, що ОСОБА_2 прибув до місця роботи у м. Санкт-Петербург терміном до 20.06.2015 року.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_1 із проханням надати дозвіл на виїзд дитини до ОСОБА_5, телефонувала йому, писала через соціальні мережі, але батько дитини їй усно відмовив. Проти даного факту представник відповідача заперечив. Однак з урахуванням позицій представників, судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір з приводу порядку спілкування із дитиною та відповідно виїзду дитини за кордон.

Представник Хортицької районної служби у справах дітей Запорізької міської ради в своєму листі вказав, що ОСОБА_2 звернувся до відділу із завою про встановлення порядку спілкування із донькою ОСОБА_4

На час розгляду справи висновок про встановлення порядку побачення із дитиною не встановлений, що підтвердили представники сторін в судовому засіданні.

Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України № 3858 -Х11 від 21.01.1994 року, із змінами та доповненнями, який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з ч.2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (далі Правила), виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 22 ч.1 Правил встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_4 в супроводі матері на підставі заочного рішення суду від 15.10.2014 року вже виїжджала до ОСОБА_5, на даний час повернулась у м. Запоріжжя та навчається в школі. До того, батько дитини ОСОБА_2 погоджується з тим, що відпочинок в ОСОБА_5 йде на користь дитині, сприяє її розвитку. У звязку із цим, суд не знаходить перешкод для надання дозволу ОСОБА_4 на виїзд за кордон у супроводі матері, оскільки в ОСОБА_5 для дитини створені належні умови для проживання.

Таким чином, спірним є лише період виїзду ОСОБА_4 за кордон. Доводи представника ОСОБА_2 полягають в тому, що батько дитини має можливість побачити доньку лише протягом липня 2015 року, оскільки в інші місяці літа він буде перебувати за межами України. В свою чергу представник позивача не погодилась із графіком, запропонованим відповідачем, оскільки вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_2 буде знаходитись в м. Запоріжжя саме в липні 2015 року. Крім того, в такому випадку, ОСОБА_1 буде вимушена повертатись з донькою до України на один місяць, що повязано із значними витратами.

Із урахуванням положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно статей 141 , 153 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Враховуючи, що порядок спілкування ОСОБА_2 із донькою ще не визначений, а виїзд ОСОБА_4 на весь період літніх канікул до ОСОБА_5 може позбавити батька дитини на спілкування із нею, суд прийшов до висновку, що період виїзду за кордон слід обмежити таким чином, щоб ОСОБА_2 також мав можливість провести частину відпустки із донькою ОСОБА_4 При цьому суд виходить із того, що ОСОБА_2 працевлаштований за кордоном, термін дозволу на працевлаштування спливає наприкінці червня 2015 року.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, надавши неповнолітній ОСОБА_4 дозвіл на виїзд до ОСОБА_5 у супроводі матері на період літніх канікул за виключенням липня 2015 року. Інші заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони були визнані представником відповідача і права дитини не порушують.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 56, 57, 58, 59, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 141, 155 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дозволити виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_5, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у період:

- 25.03.2015 по 29.03.2015 року;

- 30.05.2015 по 30.06.2015 року;

- 01.08.2015 по 01.09.2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: А.М. Котляр