Справа №463/99/15-ц
Провадження №2/463/604/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - Козак О.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус" про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом та просив стягнути на його користь суму страхового відшкодування майнової шкоди в розмірі 3408 грн., пені 1000 грн. та 3 % інфляційних, що складає 250 грн. у зв'язку простроченням виплати йому страхового відшкодування, а всього 4658 грн. та судові витрати.

Позов мотивує тим, що 18.07.2013 р. на вул. Тиктора, 10 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої мало місце зіткнення між автомобілем під керуванням водія ОСОБА_4 (автомобіль марки БАЗ-А 07944 д.н.з. НОМЕР_7) та позивача (автомобіль марки БМВ 328 д.н.з. НОМЕР_5), внаслідок чого автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2013р. була встановлена винність водія ОСОБА_4 у зазначеному ДТП. Згідно з даними рахунку на оплату вартості відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_5 від 26.07.2013р. № Д000016499, який підтверджує розмір заподіяної позивачу майнової шкоди, розмір такої становить 3408 грн. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «БАЗ-А 07944" д.н.з. НОМЕР_7 була застрахована у відповідача СТзДВ "Глобус". А тому з відповідача підлягає до стягнення сума страхового відшкодування. Позивач вчасно повідомив страховика про страхову подію, надав всі необхідні документи, подав заяву про виплату йому страхового відшкодування, 05.11.2014 року він звернувся із претензією щодо причин не виплати йому страхового відшкодування, однак належного реагування на таку з боку відповідача не поступило, й страхове відшкодування йому досі не виплачено. У зв'язку простроченням виплати страхового відшкодування відповідач повинен сплатити йому пеню та 3-х % річних згідно з наданим ним розрахунком.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав, вказавши, що позивач досі не отримав від відповідача жодного листа щодо виплати (чи відмови у виплаті) йому страхового відшкодування.

Від представника відповідача у судове засідання надійшло заперечення на позовну заяву із проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки між потерпілим у ДТП ОСОБА_7 та ТДВ СТДВ «Глобус» не було погоджено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3, зокрема договором, обміном листами, узгодженою заявою, а також не надано довіреності на отримання страхового відшкодування, тому у позивача відсутнє право на отримання страхового відшкодування. Не подава до суду заяви про застосування до вимог позивача строку позовної давності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, документів про поважність причин неявки у судове засідання не представив, не подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з постанови Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2013р., 18.07.2013р. о 13.10 год. на вул. Тиктора, 10 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_8, керуючи автомобілем марки БАЗ А-079, д.н.з. НОМЕР_7, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки "БМВ", д.н.з. НОМЕР_5 та автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_6, завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Розмір заподіяної позивачу майнової шкоди, становить 3408 грн., що підтверджується рахунком заказу-наряду на оплату вартості відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_5 від 26.07.2013р., приймально-здавального акту виконаних робіт, При цьому описані у зазначеному рахунку пошкодження відповідають зафіксованим видимим зовнішнім пошкодженням транспортного засобу позивача в довідці ДАІ за результатами ДТП, будь-яких інших даних, які б спростовували наведені вище висновки суду не представлено.

Із полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/0774126 вбачається, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки "БАЗ А 079", д.н.з. НОМЕР_7, була застрахована у відповідача зі ставкою франшизи 510 грн.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року визначено позицію, згідно якої з врахуванням того, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Із письмових пояснень наданих позивачем страховику, вбачається, що позивач вчасно повідомив страховика про страхову подію, надавши всі необхідні документи, та подав заяву про виплату йому страхового відшкодування. Жодного реагування на зазначену заяву не поступило. У зв'язку з відсутністю відповідних виплат позивач звернувся із претензією щодо причин не виплати йому страхового відшкодування. Як вбачається із пояснень представника позивача, які відповідачем у встановленому порядку не спростовані, позивач не отримував від відповідача жодних листів про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає підставними позовні вимоги до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно з п. 5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Наведене свідчить, що строк прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика повинен обраховуватись не з моменту настання страхового випадку, як це здійснено в розрахунку позивача, а по спливу 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування, оскільки саме такий термін надано страховику для прийняття свого рішення. Заява про виплату страхового відшкодування подана страховику 24.07.2013р., відповідно, строк прострочення слід обраховувати з 23.10.2013р. (90 днів спливає 22.10.2013 року).

На підставі наведеного, підлягає задоволенню також вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми пені у зв'язку простроченням виплати страхового відшкодування, що становить згідно розрахунку, проведеного відповідно до вимог закону 1723,48 грн. (630 день прострочки, з врахуванням подвійної ставки НБУ), однак позивач просить сягнути 1000 грн.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

На підставі наведеного, підлягає частковому задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України за 630 день (період з 23.10.2013р. по 15.07.2015р., оскільки 90-денний термін від подання заяви про виплату страхового відшкодування закінчується 22.10.2013р.), що становить згідно розрахунку, проведеного відповідно до вимог закону (0,28 коп. ? 630 прострочки), 176,40 грн. 3 % річних.

При розподілі судових витрат суд виходить із того, що такі складаються із сплаченого позивачем судового збору 243,60 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу згідно товарного чеку та акту виконаних робіт, що разом становить 2243,60 грн. Позов задоволено на 98,41 %, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2207,93 грн. судових витрат у справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 225-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 526, 625, 1166, 1167, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 29, 32, 33, 35 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус" на користь ОСОБА_3 3408 (три тисячі чотириста вісім) грн. страхового відшкодування, 1000 (тисяча) грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 176 (сто сімдесят шість) грн. 40 (шістдесят вісім) коп. 3 % річних.

В решті вимог - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус" на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2207,93 грн.

На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення в порядку і строки передбачені ст. 228 ЦПК України.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя Г.І. Шеремета