Справа № 486/687/15-ц
Провадження № 2/486/418/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В., Асєєвій А.А.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Южноукраїнськ справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2014 року близько о 09-00 год. неповнолітній ОСОБА_4 проник до належної йому квартири АДРЕСА_1, звідки викрав його майно на загальну суму 4 249,75 гривень. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.02.2015 р. ОСОБА_4 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Частина викраденого майна на суму 738,75 гривень йому повернута. Непогашена сума матеріальної шкоди складає 3 511 гривень. Крім того, йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 гривень, та яка полягає в тому, що він довгий час ходив в судові засідання по кримінальному провадженню, нервував, після перенесеного стресу погіршилися його здоровя та сон. Також отримав моральні страждання через те, що мати неповнолітнього ОСОБА_4 відмовилася в добровільному порядку відшкодувати завдану йому шкоду. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3 511 гривень, моральну шкоду з розмірі 10 000 гривень та витрати на проїзд.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3 511 гривень, моральну шкоду з розмірі 8 000 гривень та витрати на проїзд.

Представник відповідача позов не визнав повністю, посилаючись на те, що у вороку суду зазначено, що потерпілий позивач ОСОБА_2 не мав претензій до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4. Ця обставина вже встановлена і не потребує доказування у звязку з чим відсутні підстави для позову.Також позивачем не надано доказів його звернення у встановленому порядку до особи, яка спричинила йому шкоду. Відповідно до ст. 1179 УК України батьки відповідають за шкоду спричинену їх дітьми у випадку відсутності у них майна. Позивач не надав доказів відсутності у ОСОБА_4 майна для відшкодування шкоди. Вважає, що ОСОБА_2 не обґрунтував моральну шкоду в розмірі 8 000 гривень. Докази витрат на проїзд містять розбіжності та не відповідають оригіналам квитанцій, а тому позовні вимоги про відшкодування проїзду є необґрунтованими.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 29 жовтня 2014 року близько 09-00 год. неповнолітній ОСОБА_4 проник до квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2, звідки таємно викрав мобільний телефон "Samsung Galaxy S-ІІІ GT-19300" у темно-сірому корпусі у несправному стані вартістю 1800 гривень, шкіряний чохол-книжку чорного кольору AnyMode вартістю 100 гривень, зарядний пристрій "Samsung" вартістю 50 гривень, навушники "Samsung" вартістю 80 гривень, мобільний телефон "Nокіа" сірого кольору китайського виробництва вартістю 450 гривень, електродрель «Протон» моделі ДЭ-720 вартістю 258,75 гривень, бездротовий маршрутизатор "ТР-Link TL-WR740N" вартістю 210 гривень, 6 батарей "Nокіа ВL-5В 890 mAh 3.7 V" бувших у використанні загальною вартістю 240 гривень, навушники "SWEN" вартістю 120 гривень, зарядний пристрій для батарей типу АА вартістю 80 гривень, зарядний пристрій "LG" для мобільних телефонів вартістю 50 гривень, зарядний пристрій до мобільного "Nокіа" вартістю 50 гривень., "Bluetooth-навушник Nокіа" вартістю 70 гривень, бухту подвійного мідного проводу перетином 4 кв. мм з ізоляцією довжиною 17 м вартістю 136 гривень, бухту трансформаторного одножильного проводу-перетином 4 кв. мм захищений ззовні ниткою довжиною 40 м вартістю 320 гривень, мідний провід для намотки трансформаторів, січенням 4 кв. мм загальною довжиною 15 метрів вартістю 75 гривень, дріт для зварювання перетином 15 кв. мм довжиною 6 метрів вартістю 160 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 4249, 75 гривень.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.02.2015 р. ОСОБА_4 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді 3 років позбавлення волі (а. с. № 12-13).

Частина викраденого майна: електродрель «Протон» моделі ДЭ-720, бездротовий маршрутизатор "ТР-Link TL-WR740N" серійний номер 8 у коробці разом із зарядним пристроєм, акумуляторну батарею "Nокіа ВL-5В 890 mAh 3.7 V" вартістю 708,75 гривень повернута позивачу вироком суду.

Як зазначив позивач, інша частина матеріальної шкоди, завдана злочином йому не відшкодована.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, враховуючи доводи сторін, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини (ч. 2 ст. 1179 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що звернення позивача з даним позовом до матері обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4- ОСОБА_3 є передчасним. Такого висновку суд прийшов з урахуванням того, що неповнолітній ОСОБА_4, який досяг сімнадцятирічного віку, повинен відповідати за завдану ним шкоду самостійно на загальних підставах. Обов'язок батьків відшкодувати завдану неповнолітнім шкоду передбачається у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди. Відповідальність батьків має додатковий (субсидіарний) характер.

Позивачем не надано суду доказів того, що у неповнолітнього ОСОБА_4 відсутнє майна, достатнє для відшкодування завданої ним шкоди.

А тому, керуючись ч. 2 ст. 33, ст. 1179 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,57,60,179,212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5