АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/7220/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Антонова Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Соколової В.В., Невідомої Т.О.

при секретарі - Боярській І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору та відшкодування грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_3, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 листопада 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Умовами вказаного договору передбачено, що сторони не пізніше 10 лютого 2014 року, зобов'язуються укласти основний договір купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. На підтвердження дійсних намірів щодо придбання квартири позивачем передано відповідачеві 114 600 грн. Проте, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов'язань за попереднім договором, зокрема, в порушення його умов, не вчинила дії, спрямовані на звільнення квартири та передачу її ОСОБА_1, до теперішнього часу в кватирі зареєстровані невідомі особи. Також, на квартиру накладено обтяження, а саме остання перебуває в іпотеці, що також унеможливлює її передачу позивачу. Все вищевикладене свідчить про те, що відповідач порушила умови попереднього договору від 20 листопада 2013 року, з її вини, станом на дату подання позову до суду, основний договір не укладено. Просив розірвати попередній договір та у відповідності до п. 7 договору стягнути з відповідача 114 600 грн авансу та 114 600 грн штрафу, який передбачений договором.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року позов задоволено.

Розірвано попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 20 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 229 200 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає про відсутність зі сторони ОСОБА_2 умов попереднього договору, зокрема, що позивач сам на підписання основного договору до нотаріальної контори не з'явився; ОСОБА_2 звільнено спірну квартиру від власних речей та надано право користування ОСОБА_1 з моменту укладання попереднього договору; інформацію про реєстрацію в квартирі сторонньої особи було отримано позивачем вже після спливу терміну, передбаченого для укладення основного договору; позивачем порушено умови попереднього договору, не здійснено оплати повної вартості квартири, внаслідок неплатоспроможності останнього.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про день час та місце розгляду справи за законом повідомлені належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що 12 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 попереднього договору від 12 листопада 2013 року сторони взяли на себе обов'язок не пізніше 10 лютого 2014 року укласти основний договір купівлі-продажу зазначеної квартири.

Пунктом 1.3 зазначеного договору ОСОБА_2 зобов'язалася сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі та/або зареєстровані, до підписання основного договору.

Згідно з п. 9 зазначеного договору ОСОБА_2 стверджувала, що звільняє належну їй квартиру після підписання попереднього договору, при цьому надає право користування квартирою та всіма речами побуту, які знаходяться в ній на момент укладання цього договору покупцю, до моменту укладення основного договору.

Як вбачається з договору, останній було підписано сторонами особисто 12 листопада 2013 року, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьевим Г.О..

Відповідно до п. 7 зазначеного договору, сторона, яка буде необґрунтовано ухилятися від укладення основного договору, повинна буде відшкодувати другій стороні збитки, зокрема, якщо порушення відбулося з боку ОСОБА_2, вона зобов'язана повернути ОСОБА_1 аванс та додатково сплатити штраф у розмірі 100% суми авансу.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано умови попереднього договору від 20 листопада 2013 року до 10 лютого 2014 року, а саме: не знято з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані в зазначеній квартирі; зазначену квартиру не передано в користування позивача, що є підставою для розірвання зазначеного попереднього договору, повернення суми авансу та стягнення штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам Закону .

Так, відповідно до ст. 365 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки судом першої інстанції встановлено порушення відповідачем зобов'язання за укладеним попереднім договором щодо передачі спірної квартири у користування позивача та зняття з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані у зазначеній квартирі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати розірвання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та відшкодування відповідної суми авансу та штрафу.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач на підписання основного договору до нотаріальної контори не з'явився, не ґрунтуються на матеріалах справи і на висновки суду не впливають та їх не спростовують, оскільки відповідачем не доведено даного факту належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем порушено умови попереднього договору, не здійснено оплати повної вартості квартири, внаслідок неплатоспроможності останнього не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки будь яких доказів не підтвердження того, що позивач ухилялася від підписання основного договору через брак коштів, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 звільнено спірну квартиру від власних речей та надано право користування ОСОБА_1 з моменту укладання попереднього договору не знайшли свого підтвердження, оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, що у період з 12 листопада 2013 року по 10 лютого 2014 року зазначена квартира у користування позивача не передана. Крім того, встановлено, що у зазначеній квартирі зареєстрований та мешкає ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги, що інформацію про реєстрацію в квартирі сторонньої особи було отримано позивачем вже після спливу терміну, передбаченого для укладення основного договору не приймаються до уваги, оскільки з довідки форми № 3, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Новобудова» вбачається, що покладені на відповідача п. 1 попереднього договору від 12 листопада 2013 року обов'язки щодо зняття з реєстрацій в квартирі всіх сторонніх осіб до 10 лютого 2014 року, відповідачем не виконано, так як у зазначеній квартирі зареєстрована стороння особа.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи на правильність висновків суду в оскаржу вальній частині не впливають та їх не спростовують.

Судом першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді