№621/1658/15-ц
25 вересня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Акулової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх із реєстраційного обліку,
13 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою № 1 по провулку Радгоспному буд. № 2 в с. Бірки Зміївського району Харківської області, та зняття їх з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позову зазначив, що він є власником вищезазначеної квартири в якій зареєстровані відповідачі однак, з 19 листопада 2013 року фактично за вказаною адресою не проживають, комунальні послуги не сплачують, що порушує його права як власника житла.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, зазначених вище. Просить справу розглянути за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час, місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ЦПК України, були повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надавали, тому зі згоди осіб, які беруть участь у справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, входячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1. ( а.с. 5)
Вказана квартира в комунальному підприємстві «Зміївське бюро технічної інвентаризації» зареєстрована на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 6)
З довідки № 2078, виданої 02 липня 2015 року виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3. (а.с. 8)
Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 22 червня 2015 року, складеного за участю депутата Бірківської сільської ради ОСОБА_4, за адресою АДРЕСА_3, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, колишня співмешканка ОСОБА_2, 01.06.1987 народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, але фактично за вказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не машкають, мають власну квартиру в с. Липкуватівка, площа ДоценкаАДРЕСА_4 та на данний момент проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4.( а.с.9)
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Нормою статті 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до положення ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача або членів сім'ї на постійне проживання до іншого житла, він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь - які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживає за адресою реєстрації понад строки, визначені ст. 71 ЖК України, добровільно залишили квартиру, фактично мешкає за іншою адресою, тобто обрали інше постійне місця проживання, не приймають участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстав заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
З аналізу вищезазначених норм випливає, що рішення суду в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщення підлягає виконанню відділом Зміївського районного сектору державної міграційної служби України у Харківській області без додаткового вирішення питання про зняття відповідачів з реєстраційного обліку в судовому порядку.
Таким чином, позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 107,150,156 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216, 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття їх із реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 1 у будинку № 2 по пров. Радгоспному в с. Бірки Зміївського району Харківської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: