АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5219/2015 Головуючий 1 інст. Вельможна І.В.
Справа № 621/611/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

іменем України

02 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про правочину дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення автомобіля з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

18.03.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21093 випуску 2006 року, двигун обємом 1499 куб.см., державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, укладений 01.03.2008 року між ним і ОСОБА_4;

- визнати за ним (ОСОБА_6І.) право власності на вказаний автомобіль;

- зняти з автомобіля арешт, накладений постановою про арешт автомобіля та заборону його відлучення від 26.03.2012 року старшого державного виконавця ВДВС Зміївського районного управління юстиції в Харківській області.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказував, що вказаний автомобіль він купив 01.03.2008 року у ОСОБА_4 за 37370 грн. (еквівалент 7499 доларів США). Договір купівлі-продажу зафіксовано шляхом видачі йому попереднім власником автомобіля ОСОБА_4 розписки про отримання 7400 доларів США за проданий автомобіль. В порядку виконання умов договору ОСОБА_4 передав йому автомобіль та посвідчену нотаріусом довіреність на повне розпорядження вказаним автомобілем. Від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 ухиляється, а у січні 2015 року він довідався, що автомобіль арештовано постановою державного виконавця у звязку з виконанням виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що суд не надав належної правової оцінки його доводам та наданим доказам про укладення договору купівлі-продажу у відповідності до вимог закону, про фактичне виконання умов договору купівлі-продажу, про відсутність заперечень на позов з боку відповідача. Також ОСОБА_3 просить зважити на ту обставину, що ОСОБА_4 і його дружина не оспорюють факт набуття ним права власності на автомобіль за договором купівлі-продажу від 01.03.2008 року, що спір виник через 4 роки у звязку з постановою державного виконавця, що «Порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин…», на який посилався суд, є адміністративним актом і не може застосуватися до спірних правовідносин, які регулюються нормами ЦК України про захист прав власності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не оспорюєтся, що автомобіль марки ВАЗ 21093 випуску 2006 року, двигун обємом 1499 куб.см., державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС 085324 виданого 05.02.2008 року ВРЕР №13 ГУМВС України в Харківській області, зареєстрований на праві приватної власності на імя ОСОБА_4.(а.с.8).

Згідно довіреності від 01.03.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 (реєстровий запис №3220), відповідач ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях, в тому числі у відповідних органах нотаріату, комісійних магазинах, Державтоінспекції з усіх без винятку питань, повязаних з експлуатацією, розпорядженням, страхуванням, а також з правом керування належного йому автомобіля ВАЗ-21093 випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана строком до 01.03.2015 року. (а.с.5).

В наданій позивачем суду ксерокопії розписки, виконаної рукописним способом від імені ОСОБА_4 01.03.2008 року зазначено, що він, ОСОБА_4 «продал свой а.м ВВВАЗ 2109 8922ВВ ОСОБА_6 за екв.7400 дол.США..» (текст мовою оригіналу - а.с.6).

Постановою від 26.03.2012 року старшого державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Пілат О.М., прийнятому у виконавчому провадженні ВП №26327792 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (призначення і розмір не вказано) та заборгованістю у 2408 грн. накладено арешт боржника та заборону його відчуження, а саме на зареєстрований за ОСОБА_4 на праві приватної власності автомобіль НОМЕР_2 (а.с.10, 41).

З позовом ОСОБА_3 звернувся до суду 18.03.2015 року.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, судом канцелярією суду зареєстровано 19.05.2015р. заяву від імені ОСОБА_5 про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за її відсутністю.

Представник ВДВС Зміївського РУЮ позов не визнав, вказуючи, що постанова про арешт майна відповідача прийнята у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку права власності на автомобіль не набув, а відтак і не підлягає задоволенню його вимога про звільнення з-під арешту автомобіля, власником якого, згідно даних обліку реєстраційного органу Державної автомобільної інспекції, є відповідач ОСОБА_4, боржник у виконавчому провадженні про стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням, так як суд ухвалив його у відповідності із законом, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, до яких відноситься також і договір.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнена згода.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Порядок набуття права власності на транспортний засіб з обовязковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності передбачено «Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою КМУ України від 07.09.1998 року №1388 (далі Правила), пункти 7,8 якого передбачають обовязок нового власника звернутися до відповідного підрозділу ДАІ в 10-денний строк з дня придбання у власність транспортний засіб для державної реєстрації і надати відповідні документи, в тому числі і правовстановлюючий документ, який свідчить про правомірність придбання транспортного засобу.

Ні довіритель (власник автомобіля) ОСОБА_4, ні повірена особа ОСОБА_3, який за довіреністю власника отримав 01.03.2008 року автомобіль у володіння та маючи певні повноваження на здійснення відповідних дій з метою його відчуження, на протязі пяти років не вчинили жодної з передбачених вказаних вище Правил дій з метою відчуження у передбаченому порядку автомобіля ОСОБА_4 та набуття його у власність ОСОБА_3 з відповідною державною реєстрацією.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що фактична передача транспортного засобу у володіння позивача на підставі виданої ОСОБА_4 довіреності від 01.03.2008 року не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки видача довіреності не створює інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідношень представництва інтересів довірителя, відповідно до ОСОБА_7 17 Розділу IV Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

ОСОБА_3 у встановленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки сторони у справі не виконали наведених вище вимог, встановлених діючими в Україні Правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу.

Суд обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_3 на підтвердження позовних вимог про сплату ним коштів за спірний автомобіль, як підставу для набуття права власності, оскільки дана обставина може свідчити лише про здійснення ним попередньої оплати вартості предмета договору купівлі-продажу і частково здійснення ним своїх зобов'язань за дорученням зареєстрованого власника автомобіля ОСОБА_4

Усім доводам позивача суд дав належну правову оцінку в рішенні, передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 у даній справі не є перешкодою для звернення ОСОБА_3 до суду із позовом до ОСОБА_4 та інших осіб у відповідності з приписами ст.3 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: