Справа № 128/3108/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Шеванюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що 01 січня 2004 року померла її бабуся ОСОБА_3 в с. Гуменне Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району Вінницької області, що належав померлій, згідно виписок погосподарських книг Гуменської сільради, як члену колгоспного двору та свідоцтва № 114 про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Гуменської сільської ради 14 лютого 1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради від 19.05.1988 року за № 128, згідно якого вказане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 В звязку з цим позивачка не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. 14 грудня 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачці (дошлюбне Солонині) ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй і на що за законом вона матиме право. Даний заповіт був посвідчений ОСОБА_4, секретарем Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області і зареєстрований в реєстрі за № 189. Згідно свідоцтва про народження серія 1-АМ № 084138, повторно видане 06 серпня 2007 року відділом РАЦС Вінницького районного управління юстиції Вінницької області - дошлюбне прізвище «Солонина», відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-АМ № 129222, видане 05 лютого 2013 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про шлюб позивач змінила своє дошлюбне прізвище Солонина на Франчук, в звязку з реєстрацією шлюбу. Згідно свідоцтва про народження її батька ОСОБА_5 серія VІІ-УР № 0228351, видане 21 червня 1968 року Гуменською сільською радою Вінницького району, підтверджується той факт, що спадкодавиця ОСОБА_3 є бабусею позивачки по лінії батька. Таким чином позивачка по справі, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті 01 січня 2004 року ОСОБА_3. Осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті 01 січня 2004 року спадкодавця ОСОБА_3 немає, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 червня 2015 року за № 1619/02-17, довідкою Гуменської сільської ради від 08.06.2015 року за № 258. Частину спадкового майна за заповітом після смерті 01 січня 2004 року ОСОБА_3, позивачка оформила і отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане Вінницькою районною державною нотаріальною конторою 19 червня 2015 року за реєстровим № 1-645, на земельну ділянку. Факт володіння, користування та розпорядження за життя спадкодавицею ОСОБА_3 будинком з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району, як єдиним членом колишнього колгоспного двору даного будинковолодіння станом на 15.04.1991 року, що не втратив право на частку в майні двору, підтверджується виписками з погосподарських книг Гуменської сільради, свідоцтвом № 114 про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Гуменської сільської ради 14 лютого 1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради від 19.05.1988 року за № 128, довідкою Гуменської сільської ради від 08.06.2015 року за № 257. На момент видачі свідоцтва 114 про право особистої власності на жилий будинок від 14 лютого 1990 року діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно виписок з погосподарських книг Гуменської сільської ради станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району були двоє осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Однак, фактично ОСОБА_2 вибула з колгоспного двору ще в 1980-роки і проживає за зовсім іншою адресою, житлом забезпечена і не витребувала свою частку з майна колгоспного двору і на неї не претендує, що може бути підтверджено її заявою. Таким чином, єдиним членом колгоспного двору, яка не втратила право на майно двору, спадкового будинковолодіння станом на 15.04.1991 року була померла ОСОБА_3. Зазначені обставини унеможливлюють реалізацію позивачем права, щодо передбаченого законом оформлення факту прийняття спадщини, в звязку з чим вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на: будинок з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району Вінницької області, що належав померлій, згідно виписок погосподарських книг Гуменської сільради, як члену колгоспного двору та свідоцтва № 114 про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Гуменської сільської ради 14 лютого 1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради від 19.05.1988 року за № 128, згідно якого вказане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 В судовому засіданні від сторін поступили заяви, якими просять позов слухати в їх відсутність. Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач по справі, а це представник Гуменської сільської ради, в особі голови сільського ради ОСОБА_7 проти задоволення позову не заперечував. Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позову також не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

01 січня 2004 року померла спадкодавиця ОСОБА_3 в с. Гуменне Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія І-АМ № 224478 виданого 03 січня 2004 року виконкомом Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з будинку з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району Вінницької області, що належав померлій, як члену колгоспного двору та свідоцтва № 114 про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Гуменської сільської ради 14 лютого 1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради від 19.05.1988 року за № 128, згідно якого вказане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 (а.с.13,15-17).

14 грудня 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, даний заповіт був посвідчений ОСОБА_4, секретарем Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області і зареєстрований в реєстрі за № 189 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серія 1-АМ № 084138, повторно видане 06 серпня 2007 року відділом РАЦС Вінницького районного управління юстиції Вінницької області - дошлюбне прізвище «Солонина», відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-АМ № 129222, видане 05 лютого 2013 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про шлюб позивач змінила своє дошлюбне прізвище Солонина на Франчук, в звязку з реєстрацією шлюбу (а.с.9-10,11).

Згідно свідоцтва про народження її батька ОСОБА_5 серія VІІ-УР № 0228351, видане 21 червня 1968 року Гуменською сільською радою Вінницького району, підтверджується той факт, що спадкодавиця ОСОБА_3 є бабусею позивача по лінії батька (а.с.8).

Осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті 01 січня 2004 року спадкодавця ОСОБА_3 немає, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 червня 2015 року за № 1619/02-17, довідкою Гуменської сільської ради від 08.06.2015 року за № 258 (а.с. 21, 36).

Частину спадкового майна за заповітом після смерті 01 січня 2004 року ОСОБА_3 позивачка оформила і отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане Вінницькою районною державною нотаріальною конторою 19 червня 2015 року за реєстровим № 1-645, на земельну ділянку (а.с.18).

Факт володіння, користування та розпорядження за життя спадкодавицею ОСОБА_3 будинком з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району, як єдиним членом колишнього колгоспного двору даного будинковолодіння станом на 15.04.1991 року, що не втратив право на частку в майні двору, підтверджується виписками з погосподарських книг Гуменської сільради, свідоцтвом № 114 про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Гуменської сільської ради 14 лютого 1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради від 19.05.1988 року за № 128, довідкою Гуменської сільської ради від 08.06.2015 року за № 257 (а.с.25).

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном;

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 331, 1223, 1225, 1247,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 130, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом від 14 грудня 2003 року після смерті 01 січня 2004 року ОСОБА_3 яка померла в с.Гуменне Вінницького району Вінницької області на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Марценюка в с. Гуменне Вінницького району Вінницької області. До складу будинковолодіння входить: житловий будинок під літерою «А», веранди під літерою «а», погребу під літерою «п/а»; сараю під літерою «Б», хвіртки № 1; огорожі № 2. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження .

Суддя: