Справа № 362/190/15 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/5143/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 48 21.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Іванової І.В., Журби С.О., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №110, визнано недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що шлюб між сторонами укладено без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, тобто він є фіктивним.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову в зустрічних вимогах.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації і проживала в АДРЕСА_2, м. Комсомольськ-на-Амурі, Хабаровського краю ( а.с. 23 ).

В березні 2014 року вона познайомилась із ОСОБА_2.

З метою уникнення питань перебування ОСОБА_3 на території України, тобто без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, 25 квітня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб ( а.с. 3 ).

26 червня 2014 року відповідач за первісним позовом придбала квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 27-30 ).

03 листопада 2014 року ОСОБА_3 видана посвідка про постійне проживання на території України, після чого вона зареєструвала своє місце проживання за цією адресою ( а.с. 24 ).

А 12 січня 2015 року ОСОБА_2 подав до суду позов про розірвання шлюбу і заперечував проти надання сторонам строку для примирення ( а.с. 2, 12 ).

Названі обставини по справі, зокрема, реєстрація шлюбу впродовж нетривалого часу знайомства сторін та з метою врегулювання питання проживання ОСОБА_3 на території України, звернення ОСОБА_2 до суду із позовними вимогами про розірвання шлюбу одразу ж після реєстрації місця проживання відповідача за первісним позовом, на переконання апеляційного суду, свідчать про фіктивний характер шлюбу подружжя.

За таких обставин, суд першої інстанції, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 21, 40 СК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, ЦПК України, правильно прийшов до висновку про задоволення лише зустрічно заявлених позовних вимог та ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі доказів по справі.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 131 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про спільне проживання подружжя з перших днів знайомства, бажання створити сім'ю, відсутність матеріальних претензій щодо майна ОСОБА_3, реєстрацію шлюбу у відповідності до бажань подружжя, зацікавленість суду першої інстанції у вирішення справи, який вийшов за межі заявлених позовних вимог, задоволення клопотання про допит свідків після допиту сторін, на переконання апеляційного суду, у даному випадку, правового значення не мають та не спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість зустрічно заявлених позовних вимог та не є законною підставою, самі по собі, для задоволення апеляційних вимог.

Окрім цього, твердження ОСОБА_2 про бажання створити сім'ю, на переконання апеляційного суду, спростовуються зазначеними судом апеляційної інстанції обставинами справи.

Надані суду першої інстанції фототаблиці ( а.с. 71-79 ), у силу викладеного, не є підставою для задоволення первісного позову та апеляційних вимог, оскільки шлюб між сторонами укладено без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, що беззаперечно підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_3, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які суд другої інстанції оцінює як достовірні, що підтверджуються сукупністю обставин та доказів по справі.

Поясненням ОСОБА_2 та інших свідків по справі місцевий суд дав відповідну оцінку згідно положень ст. 212 ЦПК України і, на переконання апеляційного суду, вони не є підставою для задоволення як первісно заявлених так і апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: І.В. Іванова

С.О. Журба