Справа № 161/6625/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1280/15 Категорія: 50 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 650 гривень щомісячно, починаючи з 30 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить змінити дане рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини 400 гривень щомісячно, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування цих обставин.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає матеріалам справи, що 24 вересня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що видано відповідне свідоцтво (а. с. 6).

Від спільного подружнього життя у сторін 12 серпня 2004 року народилась донька ОСОБА_4 (а. с. 7). Батьками дитини відповідно до свідоцтв про народження є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 після розірвання шлюбу батьків, залишились проживати з матірю та перебуває на повному її утриманні та вихованні.

Добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає. Між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які необхідні для утримання дитини. Отже, суд прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача коштів на утримання неповнолітньої доньки.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд врахував те, що відповідач працює, може утримувати дитину за станом свого здоровя. Також судом правильно визначено спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з врахуванням нестабільних заробітків відповідача, який є водієм таксі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Доводи відповідача про те, що він не може сплачувати по 650 грн. щомісячно, на дитину, оскільки його заробітки є мінливими та нерегулярними, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітню доньку, батьком якої він є. Крім того, ОСОБА_2 не надав жодних допустимих та беззаперечних доказів про розмір своїх прибутків. Натомість в судові засідання відповідач ОСОБА_2 неодноразово не зявися без поважних на то причин, подавши клопотання про відкладення розгляду справи з надуманих причин без будь-якого на те підтвердження.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 є працездатним і інших утриманців, крім спільної з нею дитини, у нього немає.

При цьому ОСОБА_1 вказала, що вона разом з донькою винаймає квартиру, за яку сплачує 600 гривень щомісячно, а її заробітки складаються з 1300 гривень, які вона отримує, працюючи продавцем.

Доводи апеляційної інстанції зводяться лише до цитування норм матеріального права, що регулюють дані правовідносини та вказівок про не застосування їх судом першої інстанції.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів

Суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позовних вимогах.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: