У Х В А Л А

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області та публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» про визнання довідки про середню заробітну плату недійсною, встановлення розміру середньої заробітної плати (дохід) для призначення страхової виплати у зв'язку з стійкою втратою працездатності та стягнення недоплати по страховим виплатам,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року позов задоволено частково, визнано довідку від 23 лютого 2012 року про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_4 недійсною, стягнуто з ВВДФССВНВВПЗ України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (далі - Фонд) на користь ОСОБА_4 заборгованість по щомісячній страховій виплаті з 24 січня 2012 року до 1 березня 2014 року в сумі 1 тис. 707 грн 68 коп., зобов'язано Фонд проводити щомісячну страхову виплату з 1 березня 2014 року з середньої заробітної плати 3 тис. 720 грн 07 коп., відкориговану на коефіцієнти перерахунку щомісячної страхової виплати у відповідності до постанов Правління Фонду, в решті позову відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року скасовано в частині задоволення позову і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні таких вимог; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У серпні 2015 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266.

У підтвердження неоднаковості застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції зазначив, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. При цьому суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, виходив з того, що розрахунковий період, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб, визначений Фондом з урахуванням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, і становить з грудня 2010 року по травень 2011 року включно.

Залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким частково задоволено позов про визначення розміру середньої заробітної плати для призначення страхової виплати у зв'язку зі стійкою втратою працездатності, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своїй ухвалі від 11 червня 2014 року, наданій заявником на підтвердження неоднакового застосування судом норм матеріального права, погодився із висновком апеляційного суду, яким встановлено, що розрахунковий період, за який обчислюється середня заробітна плата позивача для розрахунку страхових виплат за загальнообов'язковим страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є останні шість календарних місяців, а саме з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2009 року, що відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266.

У зазначеній ухвалі від 11 червня 2014 року, наданій заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області та публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» про визнання довідки про середню заробітну плату недійсною, встановлення розміру середньої заробітної плати (дохід) для призначення страхової виплати у зв'язку з стійкою втратою працездатності та стягнення недоплати по страховим виплатам за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко