"08" вересня 2015 р.
Справа №642/4878/15
Провадження №2/642/1242/15ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Петренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкоди у здійснення права власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку, суд

В С Т А Н О В И В:

08.06.2015 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що їм на праві приватної власності належить квартира 81, по вул.. Соціалістичної, 60 в м. Харкові. Будучи власниками вказаної квартири вони обмежені у своєму праві, тому що в квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_3 яка є колишньою дружиною позивача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 у квітні 2010 року, виїхала з квартири, з того часу не проживає, особистих речей її в квартирі не має. Вона права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами позивачі змушені нести додаткові витрати по утриманню квартири. У зв'язку з чим позивачі просять визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням та зобовязати Ленінський РВ ДМС в Харківській області зняти її з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 на повторний виклик в судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. В зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачі не заперечують проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивачів, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками і зареєстровані у квартирі, що розташована за адресою: Харків, Соціалістична, 60, кв. 81 згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13.-1.1998р. № 4-98-113770, зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ» 20.01.1998р. № П-4-1549. Крім позивачів у квартирі зареєстрована, але не проживає більше 5 років відповідачка ОСОБА_3, яка не є власницею квартири. При цьому відповідачка виїхала з квартири, але з реєстраційного обліку в ній не знялася. На даний час її місце проживання не відомо. Відповідачка проживала у квартирі під час шлюбу з ОСОБА_2, який розірвано 18 жовтня 2003р., і деякий час після розірвання шлюбу до 2010 року.

Ці факти підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є сусідами сім'ї ОСОБА_2 і підтвердили в судовому засіданні, що відповідачка ОСОБА_3 виїхала з квартири в квітні 2010 року і з того часу в квартирі не проживає, речей її в квартирі не має.

Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_3 не мешкає в квартирі без поважних причин з квітня 2010 року, та не бере участі у сплаті платежів по утриманню квартири, де вона зареєстрована, що порушує право власності позивачів на вказану квартиру.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 відсутня у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для неї не мається, і вона не скористувалась своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивачів підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача ОСОБА_3 такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Щодо позовних вимог про зняття відповідача ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою, то вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, для зняття осіб з реєстраційного обліку відповідному органу достатньо рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом чи виселення, що набрало законної сили, та є підставою для його виконання шляхом зняття з реєстрації такої особи, а тому вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є передчасними.

За таких обставин, позов в частині усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації підлягає відмові.

Керуючись ст.ст.212-215,224,226 ЦПК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності на квартиру, шляхом визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 81 по вул. Соціалістичної, буд 60 в м. Харкові.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А. М. Гримайло