Справа № 209/2569/15-ц
Провадження № 2/209/1276/15
25 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Золотих Л.М.,
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 38 у будинку №15 по бульвару Незалежності в м. Дніпродзержинску Дніпропетровської області.
Відповідаьч ОСОБА_2, який викликався до суду шляхом направлення йому повістки за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, поштове відправлення, яке йому направлялося, повернуто до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних і доказів.
Позивач в судовому засіданні підтримувала позов та пояснила, що їй і її сину ОСОБА_2 належить на праві спільної власності квартира АДРЕСА_1, яка була приватизована на них двох у 1992 році. Їх право власності на квартиру було зареєстроване в КП "Дніпродзержинське БТІ" і на свідоцтві про право власності маєтьсмя відповідний штамп про реєстрацію (свідоцтво знаходиться у неї вдома). Син не проживає в їх квартирі з 2007 року. Спочатку він жив у жінки, а потім виїхав в Росію і вона з ним інколи спілкується через мережу "інтернет" в "контактах". Останній раз син приїздив в України у 2012 році. Інколи присилає незначні суми грошей. З цим позовом вона звернулася до суду з метою зняти сина з реєстрації в їх квартирі, щоб потім оформити державну субсидію.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією особового рахунку на квартиру.
Відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2007 року, що підтверджується актом складеним представниками житлово-експлуатаційного підприємста від 22.05.2015 року.
Як пояснила в судовому засіданні позивач, квартира АДРЕСА_1 є приватизованою і право власності на неї зареєстроване за нею - позивачкою та відповідачем.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач у справі є не тільки членом сім'ї позивача, але і співвласником квартира АДРЕСА_2.
Діючим законодавством не передбачене визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо ця особа, є власником цього житлового приміщення.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після його проголошення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.
Суддя Байбара Г.А.