У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Черненко В.А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2. - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, так як відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом усунення перешкод у володінні та користуванні спірними автомобілями, оскільки, виходячи з положень ст. 60 та ст. 63 СК України, у разі наявності спору між подружжям щодо майна, набутого під час шлюбу, діють презумпція спільної сумісної власності та згоди подружжя на володіння, користування та розпорядження кожним з подружжя спільним майном, поки не доведено інше.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.А. Черненко