Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/3038/15 Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

При секретарі: Книш С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 31.07.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 197925 доларів США, строком до 31.07.2023 року, зі сплатою 11,50% річних. Кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою п'ятикімнатної квартири, загальною площею 169,9 кв.м., житловою площею 105,2 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, заставною вартістю 1170130 грн., про що сторони уклали відповідний договір.

Протягом 2009-2012 років сторони неодноразово вносили зміни і доповнення до договору щодо порядку і строків погашення кредиту, реструктуризації боргу, зміни валют грошового зобов'язання, тощо. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, порушувала графік внесення чергових платежів. Станом на 10 вересня 2012 року заборгованість по кредитному договору складає 2152925 грн. 16 коп., яка складається з: 2008171 грн. 12 коп. - заборгованість по кредиту; 100290 грн. 44 коп. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 44463 грн. 60 коп. - пеня за прострочення кредиту та відсотків.

Посилаючись на зазначені обставини Банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна і за рахунок виручених коштів, задовольнити в повному обсязі вимоги банку на суму 2152925 грн. 16 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на п'ятикімнтану квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна у встановленому законом порядку, задоволено в повному обсязі вимоги по кредитному договору від 31.07.2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 2152925 грн. 16 коп., в тому числі: 2008171 грн. 12 коп. - заборгованість по кредиту; 100290 грн. 44 коп. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 44463 грн. 60 коп. - пеня за прострочення кредиту та відсотків та стягнуті судові витрати.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 31.07.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 197925 доларів США, строком до 31.07.2023 року, зі сплатою 11,50% річних. Кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою п'ятикімнатної квартири, загальною площею 169,9 кв.м., житловою площею 105,2 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, заставною вартістю 1170130 грн., про що сторони уклали відповідний договір.

Протягом 2009-2012 років сторони неодноразово вносили зміни і доповнення до договору щодо порядку і строків погашення кредиту, реструктуризації боргу, зміни валют грошового зобов'язання, тощо. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, порушувала графік внесення чергових платежів. Станом на 10 вересня 2012 року заборгованість по кредитному договору складає 2152925 грн. 16 коп., яка складається з: 2008171 грн. 12 коп. - заборгованість по кредиту; 100290 грн. 44 коп. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 44463 грн. 60 коп. - пеня за прострочення кредиту та відсотків.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги банку.

Посилання у апеляційній скарзі на відсутність заборгованості є безпідставним, оскільки позивач надав розрахунок заборгованості за вказаним вище кредитним договором.

Довідки, яка міститься на аркушах справи 128-132 про відсутність заборгованості в іноземній валюті не свідчить про відсутність такої заборгованості взагалі, оскільки 19 січня 2012 року між сторонами було укладено чергову додаткову угоду, за умовами якої сторони погодили змінити валюту виконання зобов'язань і заборгованість обчислюється у гривневому еквіваленті, яка станом на зазначену дату складає 1943429 грн. 92 коп., шо також підтверджується графіком повернення кредиту та інших платежів до додаткової угоди від 20 січня 2012 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: