Провадження №2-з/428/11/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, який ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.12.2015р. було залишено без руху. 10.12.2015р. позивачем ОСОБА_1 було подано до Сєвєродонецького міського суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом зобовязання Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області зупинити виконавче провадження ВП №41395774 в частині стягнення з ОСОБА_1 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3.

Дану заяву про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки на підставі виконавчого листа №428/9204/13-ц від 24.12.2013р.. Однак на теперішній час змінились обставини, які унеможливлюють належний контроль використання грошових коштів, що сплачуються позивачем ОСОБА_1 саме на потреби його доньки ОСОБА_4. Крім того відповідачка ОСОБА_3 не виконує рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.03.2015р. щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановленню способів спілкування з дитиною, оскільки на теперішній час її місцеперебування позивачу ОСОБА_1 невідоме. До того, ж позивач ОСОБА_1 вважає, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою собою, яким законом надано таке право.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд по заяві осіб , які приймають участь у справі, може прийняти міри до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справ, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: встановленням обовязку вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом , у провадженні якого перебуває справа , в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачем у заяві про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необґрунтовано відповідність виду забезпечення позову, адже Відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, який позивач ОСОБА_1 просить суд зобовязати вчинити певні дії взагалі не являється стороною по даній справі і даний вид забезпечення позову може застосовуватись у відношенні зобовязання відповідачки ОСОБА_3 вчинити певні дії. Крім того, посилання відповідача на ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не можуть бути прийняті судом до уваги, адже суд наразі не вирішує питання про зупинення виконання відповідного рішення про стягнення аліментів, а позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві ставиться питання лише про перерахування аліментів на утримання неповнолітньої дитини на її особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України.

Таким чином, беручи до уваги інтереси позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_3 та інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 03.06.2008р.н., на утримання якої стягуються наразі з позивача ОСОБА_1 аліменти, суд приходить до висновку про необхідність відмови в забезпечені позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 151-153 , 210 , 293 ЦПК України , суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя .