Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/702/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гонтаренко Т. М.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

Суддів - Бубличенко В.П., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» та просила:

- визнати зобов'язання ПАТ «УкриСиббанк» в частині невиконання умов визначених змістом додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року до споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року;

- визнати зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача, п.9.4 споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року;

- визнати порушення ПАТ «УкрСиббанк» прав споживача в частині порушення зобов'язання, ненадання споживачу графіка погашення кредиту, сукупної вартості кредиту, що позбавило споживача можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту.

Зазначала, що між акціонерним інноваційним банком АТ «УкрСиббанк», в особі Центрального регіонального департаменту АКБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та нею, укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року, предметом якого є зобов'язання Банком надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 275000 доларів США, а також сплатити проценти, комісії і на умовах, визначених зазначеним договором. Процентна ставка встановлена 12,30% відсотків річних.

02.02.2009 року укладено додаткові угоду №1 та №2 до вказаного споживчого кредиту, а також укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 21.02.2007 року.

В ухвалі Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.04.2014 року, а також в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 12.06.2014 року зазначено, що під час розгляду справи та ухвалення рішення від 20.04.2011 року судом не досліджувалась та не бралася до уваги додаткова угода №1 від 02.02.2009 року до договору споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року.

Із зазначеного вбачається, що відповідач порушив зобов'язання, без повідомлення споживача в односторонньому порядку розірвав додаткову угоду №1 від 02.02.2009року.

Відповідно до п.9.4 договору, зміни до договору оформляються шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до нього, крім випадків, коли цим договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладення будь-яких додаткових угод.

ПАТ «УкрСиббанк» порушив права споживача, не надав графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (додаток №1/1), що є невід'ємною частиною додаткової угоди №1, яка є невід'ємною частиною до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року.

Споживач свідомо був позбавлений банком можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту.

Також банк свідомо надав до суду неправдиву інформацію стосовно споживчого кредиту та додаткової угоди №1, чим ввів суд в оману.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Суд визнав порушенням зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» в частині невиконання умов визначених змістом додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року до споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року; визнав порушенням зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк», в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача (п.9.4) споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року; визнав порушенням ПАТ «УкрСиббанк» прав споживача ОСОБА_2 в частині порушення зобов'язання, ненадання споживачу графіка погашення кредиту, сукупної вартості кредиту, що позбавило її можливості належного виконання свого обов'язку по сплаті кредиту

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» в доход держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися надали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Від позивачки також надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком АТ «УкрСиббанк», в особі Центрального регіонального департаменту акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» (після зміни найменування - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року.

Предметом договору є зобов'язання Банку надати Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути грошові кошти, у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 275 000 доларів США та сплатити проценти, комісії, на умовах, визначених Договором.

Вказана сума договору дорівнює еквіваленту 1388750 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, процентна ставка встановлена 12,30% відсотків річних.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що зміни до договору оформляються шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до нього.

02.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року укладена Додаткова угода №1(т.1 а.с.10).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду, від 10.05.2012 року, (т.1 а.с.187-188) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ПАТ «Дельта Банк», визнано недійсними Додаткову угоди №1, від 02.02.2009 року, до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року, щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації та Додаткову угоду №2 від 02.02.2009 року, до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року, щодо зміни схеми погашення кредиту.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.02.2013 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» визнано недійсною додаткову угоду №1, від 02.02.2009 року, до договору поруки, від 21.02.2007 року (т.1 а.с.204).

Позивачка ОСОБА_2 протягом 2013 року неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про надання їй можливості ознайомитися з оригіналами документів кредитної справи споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року, оскільки у неї виникли сумніви відносно руху коштів з поточного рахунку позичальника, сум, зазначених в меморіальних валютних ордерах до вказаного кредитного договору, додаткових угодах (підпис на яких вчинено невідомою особою від її імені), а також просила надати їй роз'яснення з приводу постійних змін без її відома, даних та термінів дії споживчого кредитного договору.

Заяви позивача отримувались банківською установою, але тільки 22.07.2014 року вона отримала відповідь про те, що на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, від 08.12.2011 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», Банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитними договорами, що були укладені між ОСОБА_4 та Банком і що для отримання інформації щодо обслуговування кредитних правовідносин їй треба звернутися до нового кредитора АТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.34-45).

Відповідно до висновку експерта №563 від 10.10.2013 року, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 (т.1 а.с.91-95), підписи котрі виконано від імені ОСОБА_2 у графах «Позичальник» «Оригінал даної Додаткової угоди отримано 02 лютого 2009 р.» «Позичальник в особі представника» в Додатковій угоді №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року, виконано не громадянкою ОСОБА_2, а іншою особою.

З листа ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.136) слідує, що оригінали документів кредитного договору №0 від 21.02.2007 року, передані ПАТ «Дельта Банк» по акту прийому - передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.

З листа АТ «Дельта-Банк» слідує, що згідно реєстру оригінали кредитної справи №0 від 21.02.2007 року АТ «Дельта Банк» не передавалися (т.1 а.с.109, 126).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції погодився з доводами позовної заяви про порушення відповідачем зобов'язань за споживчим кредитним договором укладеного між сторонами.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на обраний позивачкою спосіб захисту і якою мірою задоволення позовних вимог поновлює права позивачки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом позивачка послалася на порушення відповідачем її прав як споживача та порушення ним зобов'язань за споживчим кредитним договором та просила суд ухвалити рішення, яким визнати судом такі порушення.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_2 перебуває в договірних відносинах з ПАТ «УкрСиббанк», що підтверджується укладеним між ними договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року (т.1 а.с.5).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2011 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, в сумі 23858856,83 грн., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року становить 229419,01 доларів США (т.1 а.с.239-240, 241-242).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 травня 2013 року скасовано заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2013 року, в частині визнання порушення ПАТ «УкрСиббанк» умов кредитного договору та в частині стягнення з банку судового збору і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні ОСОБА_2 про визнання порушення ПАТ «УкрСиббанк» умов договору, а саме п.9.4 споживчого договору №0 від 21.02.2007 року, відмовлено (т.1 а.с.243-244).

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 року, яка ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 12.06.2014 року залишена без змін, залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Світловодського міськрайонного суду від 20 квітня 2011 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором (т.1 а.с.11-14,15-17).

Для перевірки доводів апеляційної скарги, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо порушення ПАТ «УкрСиббанк» п.9.4 кредитного договору №0 вже були предметом судового розгляду і апеляційним судом 22.05.2013 року ухвалено рішення, тому провадження підлягає закриттю на підставі ст.205 ЦПК України, апеляційним судом витребувано та досліджено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання порушення умов договору п.9.4 споживчого кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк».

Вивченням справи встановлено, що у справі в якій апеляційним судом Кіровоградської області 22.05.2013 року ухвалено рішення, позивачка ОСОБА_2 просила визнати порушення ПАТ «УкрСиббанк» умов договору п.9.4 кредитного договору з тих підстав, що вона ніколи не укладала з банком договору терміном дії з 21.02.2007 року по 2009 рік та не підписувала ніяких змін до договору та не була повідомлена про такі зміні.

У справі, що переглядається, позивачка Кучеренко Н.К., як на підставу для визнання порушення банком п.9.4 кредитного договору, у позовній заяві вказує на односторонню відмову відповідача від виконання умов додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що вимоги позивачки ОСОБА_2 щодо порушення відповідачем п.9.4 кредитного договору вже були предметом розгляду і є рішення суду яке набрало законної сили, а тому є підстави для закриття провадження у справі з підстав визначених ст.205 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 10.11.2010 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 19.01.2011 року, які додані до апеляційної скарги (т.1 а.с.234-236, 237-238), визнано недійсною додаткову угоду №1 від 02.02.2009 року до договору №0 від 21.02.2007 року, апеляційним судом зазначену справу було витребувано та досліджено.

Вивченням справи встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2011 року частково задоволено касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк», скасовано рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2011 року, в частині вирішення позову про визнання недійсними Додаткової угоди №1 від 02 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту при реструктуризації та додаткової угоди №2 від 02 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни схеми погашення кредиту. Справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.303-306).

За новим розглядом справи, рішенням Світловодського міськрайонного суду від 10 травня 2012 року визнано недійними Додаткову угоду №1 від 02.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації) та Додаткову угоду №2 від 02.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 (щодо зміни схеми погашення кредиту) (т.2 а.с.128-129).

Зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Також встановлено, що предметом розгляду Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області була Додаткова угода №1 від 02.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0, з приміткою «щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації».

Однак, у справі, що переглядається апеляційним судом, також є Додаткова угода №1 від 02.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0, але без примітки «щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації» та іншого змісту (т.1 а.с.10).

Тобто, існують дві Додаткові угоди №1 від 02.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0, які різняться за своїм змістом.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що Додаткову угоду №1 від 02.02.2009 року визнано судом недійсною не знайшли свого підтвердження.

У позовній заяві позивачка посилається на порушення відповідачем зобов'язань, що відповідно до ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов'язання, але позивачка у визначений зазначеною статтею спосіб за захистом своїх прав, позовних вимог не заявляла.

Також, позивачка вказує на порушення її прав як споживача та посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», але у визначений ст.ст.11,15 та 23 зазначеного Закону спосіб захисту прав споживача, позовних вимог не заявляє.

З огляду на викладене, заявлені позивачкою позовні вимоги не можуть бути задоволені, так як обраний спосіб захисту не ґрунтується ні на Законі, ні на Договорі і не може в повній мірі захистити або поновити її права.

Порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання порушення зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк», в частині невиконання умов визначених змістом додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року до споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року, про визнання порушення зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк», в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача, п.9.4 споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року та про визнання порушення ПАТ «УкрСиббанк» прав споживача, в частині порушення зобов'язання, ненадання споживачу графіка погашення кредиту, сукупної вартості кредиту, що позбавила споживача можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: