Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання рішень сільської ради та державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації земельних ділянок,

за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,3755 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі державного акту на право приватної власності від 30 березня 2002 року. Зазначала, що 14 лютого 2011 року вона звернулась до ТОВ «Земля і право» із заявою про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) межі земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. У ході виготовлення технічної документації було виявлено, що її земельна ділянка накладається на сусідні земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та належать відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,200 га, виданий на ім'я ОСОБА_4 22 січня 2008 року, визнати недійсним та скасувати рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 8 сесії 24 скликання від 22 травня 2003 року № 5/15, на підставі якого виданий вищевказаний державний акт в частині, яка стосується ОСОБА_4, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га, виданий на ім'я ОСОБА_8 22 січня 2008 року, визнати недійсним та скасувати рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 5 сесії 5 скликання від 8 листопада 2006 року № 15/1, на підставі якого ОСОБА_8 виданий зазначений державний акт в частині, що стосується ОСОБА_8, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, виданий на ім'я ОСОБА_5, 4 лютого 2009 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, видане Першою Київською обласною державною нотаріальною контрою 20 серпня 2008 року, а саме: в частині, яка стосується земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що має кадастровий НОМЕР_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, а також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що має кадастровий НОМЕР_2 та знаходиться за вказаною адресою.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання рішень сільської ради та державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації земельних ділянок відмовлено.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3, задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, виданий на імʼя ОСОБА_4 22 січня 2008 року. Визнано недійсним та скасовано рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 8 сесії 24 скликання від 22 травня 2003 року № 5/15, на підставі якого видано державний акт в частині, яка стосується

ОСОБА_4 Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 виданий на імʼя ОСОБА_8 22 січня 2008 року. Визнано недійсним та скасовано рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 5 сесії 5 скликання від 23 листопада 2006 року № 15/1, на підставі якого

ОСОБА_8 видано державний акт в частині, яка стосується

ОСОБА_8 Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 виданий на імʼя ОСОБА_5 4 лютого

2009 року. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_8, видане Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою 20 серпня 2008 оку, а саме: в частині, яка стосується земельної ділянки, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 просять скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року та залишити в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2013 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено що саме земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 накладаються на її земельну ділянку, а також тим, що ОСОБА_3 приватизувавши належну їй земельну ділянку та отримавши держаний акт на право власності на неї, не встановила на місцевості її меж.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (чинного на дату прийняття спірного рішення сільської ради від 23 листопада 2006 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 0,3775 га (0,2356 га - для ведення особистого селянського господарства, а 1410 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого 30 березня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, № 702 від 30 листопада 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1792.

Відповідачем ОСОБА_4 та матір'ю відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 - було за спільною згодою розділено земельну ділянку, що перебувала у їх спільному користуванні, внаслідок чого за першою було закріплено земельну ділянку площею 0,2000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за другою - земельну ділянку площею 0,1487 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, земельну ділянку площею 0,0057 га було визначено як двір загального користування ОСОБА_8 та ОСОБА_4

22 січня 2008 року матері відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_8 - відповідно до рішення 5 сесії 5 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23 листопада 2006 року № 15/1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

До смерті ОСОБА_8 у 2008 році, ОСОБА_3 жодних претензій на спірну частину земельної ділянки не заявляла.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2008 року, спадкоємцем земельною ділянки 0.1487 га став її син, ОСОБА_5, який 11 червня 2010 року уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_6 і ОСОБА_7

4 лютого 2009 року ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

ОСОБА_3 не оспорювала зазначений державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_8 22 січня 2008 року, та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане після смерті матері ОСОБА_5 20 серпня 2008 року.

9 березня 2011 року управління Держкомзему в Києво-Святошинському районі Київської області надало ТОВ «Земля і право» відповідь № 2682, згідно з якою при визначенні кадастрового номера на земельну ділянку позивача було виявлено технічну помилку, а саме: земельна ділянка ОСОБА_3 накладається на земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

19 січня 2012 року ОСОБА_3, представником ТОВ «Земля і право», головою земельної комісії та землевпорядником Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради було складено Акт виїзду земельної комісії та про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, відповідно до якого суміжні землевласники: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не погоджували з позивачем межі своїх ділянок під час процедури приватизації, межі земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 накладаються на межі земельної ділянки позивача на площу відповідно 0,0272 га та 0,0174га.

11 червня 2010 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,1487га на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. та зареєстрованого за реєстровим № 2947 (т.1 а.с. 42-43).

Отже, правильно встановивши характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки державний акт, який посвідчує право власності позивача на земельну ділянку, та рішення сільської ради, на підставі якого цей державний акт було видано, не скасовувалися і не визнавалися недійсними чи незаконними, позивачка є законним власником земельної ділянки площею 0,3775 га.

Жодного доказу про те, що будь-яка частина земельної ділянки, що перебувала у власності, користуванні позивача вилучалась органами місцевого самоврядування у встановленому законом порядку у матеріалах не міститься. Встановивши ці обставини у справі, суд апеляційної інстанції дійшов також правильного висновку, що Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою було незаконно передано у власність відповідачу ОСОБА_4 та спадкодавиці відповідача ОСОБА_5 частину земельної ділянки, належної позивачу та незаконно включені до складу земельних ділянок ОСОБА_4 та матері (спадкодавця) відповідача ОСОБА_5, яким в подальшому було одержано державні акти на право власності на ці земельні ділянки.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 8 сесії 24 скликання від 22 травня 2003 року № 5/15, в частині, яка стосується передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, та рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 5 сесії 5 скликання від 23 листопада 2006 року №15/1, в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_8 земельної ділянки, є недійсними та підлягають скасуванню.

Оскільки вказані рішення сільської ради були правовою підставою для виготовлення та видачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 державних актів на право власності на земельні ділянки, ці державні акти також є недійсними та підлягають скасуванню. Крім того, зв'язку із скасуванням державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_8, на час її смерті не виникло права власності на всю цю земельну ділянку, а тому свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_8, видане відповідачу ОСОБА_5 Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою 20 серпня 2008 року, є недійсним та підлягає скасуванню у частині, що стосується земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач надав належні, допустимі докази того, що суміжні землевласники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не погоджували з позивачем межі своїх ділянок під час процедури приватизації, а також ті обставини, що межі земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «накладаються» на межі земельної ділянки позивача на площу відповідно 0,0272га., та 0,0174 га, про що свідчать зазначені вище докази, у тому числі і акт, складений відповідними фахівцями та представниками органу місцевого самоврядування і відповідачами

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок та знаходяться за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 суд апеляційної інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволенні позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що факт накладення земельних ділянок відповідачів на землю позивача, як і факт отримання позивачем та оформлення права власності на землю задовго до прийняття сільською радою рішень про надання земельних ділянок відповідачам, свідчить про те, що при прийнятті зазначених рішень сільською радою фактично передано у власність відповідачів частину земельної ділянки, що на той час вже належала позивачу, тому розпорядження сільської ради частиною земельної ділянки позивача не може вважатися законним.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко