_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-2046/11
Провадження № 6/520/565/15
УХВАЛА

15.09.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі - Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, суд, -

ВСТАНОВИВ :

10.09.2015 року Другий Київський ВДВС ОМУЮ звернувся до суду із поданням, в якому просить вирішити питання щодо заборони виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з вилученням паспортного документа та зобовязати відділ ВПМР УМВС України в Одеській області не видавати виїзні документи боржнику. При цьому заявник посилається на те, що станом на 21.08.2015 року боржником не виконане рішення суду.

До судового засідання представник Другого Київського ВДВС ОМУЮ не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву представника Другого Київського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, подання підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи за поданням Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та матеріали справи № 1512/2-2046/11, приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Другому відділі ДВС ОМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1512/2-2046/11 про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь АТ «ОСОБА_3 Аваль» у розмірі 317670,99 грн. та 1820,00 грн. /а.с. 3-4, 6-7/.

Постановою ВП № 46730730 виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа відкрито /а.с. 5, 8/.

09.04.2015 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та оголошено заборону на відчуження всього майна, що йому належить /а.с. 12/.

В поданні державний виконавець посилається на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно з положеннями даної статті громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

На підтвердження заявлених вимог державним виконавцем надано відповідь ДПС України № НОМЕР_2 від 24.03.2015 року стосовно припинення фізичної особи /а.с. 18 зворот/, відповідь ДПС України № НОМЕР_3 від 24.03.2015 року щодо відсутності інформації про боржника стосовно суми доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку /а.с. 18 зворот/, відповідь Пенсійного фонду України № НОМЕР_4 від 31.03.215 року, щодо відсутності інформації про місце роботи боржника /а.с. 18/, відповідь Пенсійного фонду України № НОМЕР_5 від 31.03.2015 року, що боржник пенсію не отримує /а.с. 18/.

З інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що за боржником зареєстрована земельна ділянка за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Прилиманська, «Тепличний», що є предметом договору іпотеки ПАТ «УкрСоцбанк» та земельна ділянка за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Хлібодарська, 1-а, що є предметом договору іпотеки АТ «ОСОБА_3 Аваль» /а.с. 13-15/.

Боржнику ОСОБА_1 державним виконавцем направлялася письмова вимога від 07.05.2015 року у порядку ст. 5, 11, 90 Закону Україну «Про виконавче провадження» /а.с. 19/.

Судом досліджено заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження від 01.07.2015 року /а.с. 20/ та заяву від 11.08.2015 року зміну місця реєстрації боржника /а.с. 23/.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем до подання не надано будь-яких доказів, що боржник ОСОБА_1 не виконує рішення суду у добровільному порядку та має намір ухилятися від його виконання у майбутньому.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, та з урахуванням положень узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), суд дійшов висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає, оскільки не доведене та не обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені законодавством.

Суддя Васильків О. В.