1із2 Справа № 303/4061/15-ц, 2/303/2235/15
Номер ряд. стат. звіту 45
21 вересня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одноособово:
головуючого - судді Іваницького Р.С.
при секретарі судового засідання Чудіній В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, без самостійних вимог: Мукачівський РС ГУ ДМС в Закарпатській області про визнання осіб втратившими право користування житловим приміщенням (будинковолодінням) та знаттям їх з реєстраційного обліку, -
ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, без самостійних вимог: Мукачівський РС ГУ ДМС в Закарпатській області про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинковолодінням № 137 по вул. Миру, с. Нижній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області та примусового зняття їх з реєстраційного обліку у вказаному будинковолодінні та стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243.60 грн..
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, але подала до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.38).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялися відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4, ч.9 ЦПК України (а.с. 30, 32 37).
Відповідно до заяви позивача, його згоди, та за ухвалою суду, проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 27, 158 ч.2, 224, 225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.
Дослідженням матеріалів цивільної справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є повноправним власником будинку № 137 по вул. Миру, с. Нижній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області (а.с.5). Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, але з 25.12.2013 року по теперішній час за даною адресою не проживає (а.с.6, 7, 10-15). Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, але з моменту реєстрації по теперішній час за даною адресою не проживає (а.с.8-15).
Відповідні правовідносини врегульовуються Житловим кодексом України та Цивільним законодавством України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб, а у ст.317 ЦК України наголошено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Керуючись ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності с непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у йог о здійсненні. Керуючись ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 2 ст. 107 ЖК України, передбачено, що у разі вибуття на постійне проживання в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, особа, яка вибула, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Абзацом 2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Згідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до вимог ст. 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні.
Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачі в будинку, який належить позивачці не проживають більше одного року, заперечень чи доводів про неможливість проживання за вище вказаною адресою від відповідачів до суду не надходило, отже позовні вимоги про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням є підставними та підлягають до задоволення. Стосовно позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, то відповідно до законодавства України органами реєстрації виконавчої влади здійснюється зняття особи з реєстрації місця проживання на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, отже окремого вирішення позовної вимоги про примусове зняття з реєстрації відповідачів не має потреби, відповідно суд вважає що в даній вимозі слід відмовити..
Згідно до ст. 88 ЦПК України, визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведеного та ст.ст. 3, 10, 11, 27, 57-60, 74, 88, 158, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 7, 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково .
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинковолодінням № 137 по вул. Миру, с. Нижній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент. код НОМЕР_1, сплачений судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявкою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р. Іваницький