Справа № 310/3587/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: прокурора - Святенького М.Г., представників відповідачів - Сарабєєвої Н.О., ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_3, реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Бердянський міжрайонний прокурор звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що прокуратурою встановлено, що Бердянською міською радою при прийняття п. 19 рішення Бердянської міської ради від 31.05.2013 року №33 «Про передачу в оренду земельних ділянок» та подальшому укладенні 20.09.2013 року договору оренди землі грубо порушено вимоги земельного законодавства.

Так оскаржуваним пунктом рішення Бердянської міської ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано в короткострокову оренду ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1575 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1 (р районі будинку №5), для створення озеленених територій загального користування.

При цьому, за результатами проведеного геодезичного дослідження встановлено, що за затвердженою документацією змінено межі земельної ділянки, яка орендувалась ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі від 26.10.2010 року та фактично сформовано нову земельну ділянку за відсутності розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який підлягає обов'язковій державній експертизі.

Зважаючи, що оскаржуваний пункт рішення Бердянської міської ради від 31.05.2013 року №33 прийнято з вказаними порушеннями, він підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

У зв'язку з цим підлягає визнанню недійсним укладений з ОСОБА_3 на підставі незаконного рішення Бердянської міської ради договір оренди землі від 20.09.2013 року на земельну ділянку площею 0,1575 га (кадастровий номер НОМЕР_1), зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.01.2014 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати п. 19 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 31.05.2013 року №33 «Про передачу в оренду земельних ділянок»; визнати недійсним договір оренди землі від 20.09.2013 року, укладений між Бердянською міською радою та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1575 га (кадастровий номер НОМЕР_1), зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.01.2014 року; скасувати рішення державного реєстратора №9940468 від 15.01.2015 року про державну реєстрацію договору оренди землі від 20.09.2013 року між Бердянською міською радою та ОСОБА_3; зобов'язати ОСОБА_3 повернути територіальній громаді м. Бердянська в особі Бердянської міської ради земельну ділянку вартістю 682863,86 грн., площею 0,1575 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (в районі будинку №5) в м. Бердянськ Запорізької області.

Представник Бердянської міської ради за довіреністю Сарабєєва Н.О. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. Пояснила, що 12.03.2013 року на адресу Бердянської міської ради надійшла заява від ОСОБА_3 про впорядкування меж земельної ділянки площею 0,1575 га, розташованої по АДРЕСА_1 (в районі будинку №5). Ліцензованою організацією ТОВ «Сервіор» було розроблено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом 19 рішення Бердянської міської ради від 31.05.2013 року №33 «Про передачу в оренду земельних ділянок» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано в короткострокову оренду ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1575 га, розташовану по АДРЕСА_1 (в районі будинку №5) в м. Бердянську, для створення озелененої території загального користування, строком до 01.05.2018 року.

17.04.2014року Бердянською міською радою рішення про скасування пунктів 18, 19 рішення №33 Бердянської міської ради від 31.05.2013 року «Про передачу в оренду земельних ділянок» за поданням Бердянського міжрайонного прокурора від 29.11.2013 року не прийнято.

Зазначила, що з доданих позивачем до позову матеріалів не вбачається створення нових земельних ділянок, оскільки їх площі не змінені, а ст. 79-1 ЗК України визначає вичерпний перелік випадків формування земельних ділянок. Таким чином відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» надання земельної ділянки, зареєстрованої в державному земельному кадастрі, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Спростовує доводи позивача про порушення вимог закону щодо необхідності проведення державної експертизи землевпорядної документації, оскільки спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянської міської ради №7 від 26.08.2010 року та перебувала в його користуванні на підставі договору оренди від 17.12.2010 року, а отже сутність оскаржуваного прокурором рішення не є такою, що створила підстави обов'язковості проведення державної експертизи землевпорядної документації.

Крім того, звертає увагу на те, що прокурор просить суд зобов'язати одного відповідача - ОСОБА_3, повернути земельну ділянку іншому відповідачу - Бердянській міській раді, що є порушенням цивільного процесуального законодавства.

Представник ОСОБА_3 за договором про надання юридичних послуг адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 (в районі будинку №5) в м. Бердянську була надана ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянської міської ради №7 від 26.08.2010 року та перебувала в його користуванні на підставі договору оренди від 17.12.2010 року, реєстр. №46.

В спростування доводів прокурора про наявність порушень чинного законодавства при прийняття Бердянською міською радою оскарженого рішення надав пояснення аналогічні поясненням представника Бердянської міської ради.

Додатково зазначив що 29.11.2013 року Бердянська міжрайонна прокуратура внесла подання з вимогою винесення рішення про скасування п. 19 рішення Бердянської міської ради №33 від 31.05.2013 року. Листом заступника Бердянського міського голови від 28.04.2014 року, який надійшов до прокуратури 28.04.2014 року, повідомлено, що сесією міськради, що відбулася 17.04.2014 року, рішення щодо зазначеного подання не прийнято.

У зв'язку з цим та відповідно до ст.21 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) прокурор мав право протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінченого передбаченого законом строку для його розгляду звернутись до суду з заявою про визнання акту незаконним.

Прокурор звернувся до суду з даним позовом 20.04.2015 року, що відповідно до ст. 267 ЦК України є окремою підставою для відмови у позові.

Представник реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні 18.05.2015 року просив в задоволенні позову відмовити, оскільки у державного реєстратора не було передбачених законом підстав для відмови ОСОБА_3 в реєстрації договору оренди спірної земельної ділянки.

Представник Державної інспекції сільського господарства у Запорізькій області, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, письмові пояснення на позов не надав.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

У відповідності до ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом на підставі договору оренди землі від 26.10.2010 року ОСОБА_3 був користувачем земельної ділянки площею 0,1575 га по АДРЕСА_1 (в районі будинку №5) в м. Бердянську. У відповідності доп.14 Договору земельна ділянка передана в оренду для озеленення території загального користування.

Вказаний вище договір оренди землі прокурором не оскаржувався.

Пунктом 19 рішення Бердянської міської ради від 31.05.2013 року №33 «Про передачу в оренду земельних ділянок» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передавши в короткострокову оренду ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1575 га, розташовану по АДРЕСА_1 ( в районі будинку №5), для створення озеленення території загального користування, строком до 01.05.2018 року.

На підставі вказаного рішення 20.09.2013 року між Бердянською міською радою та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.01.2014 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» (далі Закон) кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором при державній реєстрації. Відповідно до ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок у складі державного реєстру земель включає Поземельну книгу, яка містить відомості про земельну ділянку та книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці (у тому числі переданій у власність чи користування) визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 Закону відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Зміна вимог державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру (у тому числі систем координат), що використовувалися для його ведення, не є підставою для визнання відомостей Державного земельного кадастру такими, що підлягають уточненню, якщо на момент їх внесення вони відповідали державним стандартам, нормам та правилам, технічним регламентам.

Разом з тим, ч. 6 ст. 16 Закону встановлено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Згідно ст. 6 Закону ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор посилається на те, що спірна земельна ділянка має інший кадастровий номер, фактично сформовану нову земельну ділянку, яка відноситься до земель рекреаційного призначення та має відводитися за проектом землеустрою з обов'язковим проходженням державної експертизи відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

У відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 7 Закону передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать зокрема ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; погодження надання висновків за результатами проведення державної експертизи програм і проектів з питань ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, матеріалів і документації Державного земельного кадастру; здійснення підготовки земельно-кадастрової документації; внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні; ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Згідно листа Управління Держземагентства у Бердянському районі від 23.09.2014 року №3044/01-23 спірна земельна ділянка на Публічній кадастровій карті України має два кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_1. Межі зазначеної земельної ділянки відкориговані, усунено накладання меж. Нова земельна ділянка не формувалася. Державний земельний кадастр України зараз активно наповнюється інформацією, вирішує багато технічних завдань і тому на Публічній кадастровій карті України можливі помилки та деякі невідповідності. Ідентифікація земельної ділянки двома кадастровими номерами на Публічній кадастровій карті сталася через недосконалість наявного програмного забезпечення Національної кадастрової карти в результаті допущеної його розробниками помилки. Земельній ділянці, розташованій на території Запорізької області, м. Бердянськ, АДРЕСА_1 (в районі будинку №5), площею 0,1575 га присвоєно індексно-кадастровий номер НОМЕР_1. Кадастровий номер НОМЕР_2 до уваги не брати. Земельна ділянка зареєстрована та внесена до державного земельного кадастру кадастровим номером НОМЕР_1.

Аналізуючи докази згідно із ст. ст. 212, 58, 59 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач не довів за допомогою належних та допустимих доказів формування нової земельної ділянки, а отже й відсутні підстав для задоволення позову в цілому.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко