У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Писаної Т.О., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на окрему ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, в якому просило на підставі ч.6 ст.3, 12, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 625, 626 ЦК України, положень кредитного та іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року, яка станом на 30 червня 2013 року становить 198 592 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, що складається з двох житлових кімнат житловою площею - 36,2 кв.м, та кухні; загальна площа квартири - 81,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Позов мотивовано тим, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених між банком та фізичними особами, у тому числі за кредитним договором від 24 грудня 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_5

Відповідно до умов кредитного договору банк надав боржнику кредит у сумі 150 000 грн, а боржник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 140 000 грн, за відсотками - 56 337 грн 74 коп, пеня - 2 254,26 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором від 24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_5 24 грудня 2007 року укладений договір іпотеки із застереженням вимог іпотекодержателя, за яким остання передала банку в іпотеку кватиру АДРЕСА_1. На виконання умов кредитного та іпотечного договорів відповідачу була направлена вимога-повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка залишена без виконання.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 6 грудня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 травня 2014 року рішення Бориславського міського суду Львівської області від 6 грудня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

В ході розгляду справи апеляційним судом 28 травня 2014 року постановлена окрема ухвала щодо допущення ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у своїй діяльності порушень норм чинного законодавства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» відхилено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 28 травня 2014 року залишено без змін.

ТОВ «Кредитні ініціативи», не погоджуючись з окремою ухвалою апеляційного суду подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне встановлення обставин щодо порушення, просить її скасувати.

29 травня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ТОВ «Кредитні ініціативи» про відкликання касаційної скарги на підставі ч.2 ст.330 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що заяву про відкликання касаційної скарги слід залишити без задоволення, а касаційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 330 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відкликати її до початку розгляду справи у суді касаційної інстанції.

При відкликанні касаційної скарги суддя, який готує справу до розгляду в суді касаційної інстанції, постановляє ухвалу про повернення скарги (ч.4 ст.330 ЦПК України).

В даному випадку, заява ТОВ «Кредитні ініціативи» про відкликання касаційної скарги надійшла до суду касаційної інстанції після проведення попереднього розгляду справи згідно ст. 332 ЦПК України та постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року про призначення справи до судового розгляду.

За таких обставин, правові підстави для задоволення заяви про відкликання касаційної скарги та її повернення відсутні.

Щодо вимог касаційної скарги на окрему ухвалу суду апеляційної інстанції слід зазначити наступне.

Постановляючи окрему ухвалу апеляційний суд виходив з того, що обставини щодо укладення кредитних договорів з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», списання безнадійної заборгованості та подальше відступлення останнім прав вимоги за ними до ТОВ «Кредитні ініціативи», дають підстави сумніватись у добросовісності дій вказаних суб'єктів. Зокрема, судом зазначено про необхідність отримання позивачем ліцензії для здійснення факторингових операцій, оскільки під час надання фінансової послуги - факторингу, він залучає фінансові активи від фізичної особи. Така ліцензія у матеріалах відсутня.

Згідно висновків суду апеляційної інстанції виявлені обставини є підставою для доведення про вказані порушення до відома Національного банку України та Генерального прокурора України для відповідного реагування.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Статтею 320 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених статтею 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Постановляючи окрему ухвалу, суд апеляційної інстанції не вказав на конкретні порушення норм права, не встановив причин та умови, що сприяли вчиненню порушення та до яких наслідків такі порушення призвели.

Посилаючись на необхідність отримання ТОВ «Кредитні ініціативи» отримання позивачем ліцензії для здійснення факторингових операцій апеляційний суд не врахував наступного.

Згідно преамбули Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", цей закон визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання га органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування. Згідно ст. 9 цього ж закону, відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає діяльність " із надання фінансових послуг" (п. 3 ч. 1).

Спеціальним законом, яким врегульовано діяльність із надання фінансових послуг є Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, факторинг є фінансовою послугою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього Закону, державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно із п. 5 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа.

Статтею 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено види діяльності, на які Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії, а саме: 1) страхової діяльності; 2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги.

Крім того, між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення (цесії).

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Враховуючи наведене, позивач, отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до боржника, придбав фінансовий актив у юридичної особи.

Відповідно, законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги - ТОВ «Кредитні ініціативи», існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій.

Суд апеляційної інстанції, постановляючи окрему ухвалу, на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що для здійснення факторингових операцій необхідна наявність відповідної ліцензії.

За таких обставин, колегія суддів, на підставі ст. 342 ЦПК України скасовує окрему ухвалу суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 342, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» про відкликання касаційної скарги залишити без задоволення.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» задовольнити.

Окрему ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 травня 2014 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
О.В. Умнова