У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 9 березня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27 серпня 2003 року.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 9 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2011 року, позовну заяву ОСОБА_4 визнано неподаною й повернуто заявнику.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про визнання неподаною позовної заяви ОСОБА_4 та повернення її заявнику у порядку ст. 121 ЦПК України, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ухвалою суду від 7 лютого 2011 року позовну заяву ОСОБА_4 було залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків, крім іншого, зазначено, що рішенням Красилівського районного суду від 28 грудня 2000 року позивача ОСОБА_4 визнано недієздатним, у зв'язку з цим надано строк для надання доказів поновлення його цивільної дієздатності. ОСОБА_4 не виконав вимог ухвали суду від 7 лютого 2011 року та не надав доказів поновлення його цивільної дієздатності, яка дозволяє йому звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, тому його позовну заяву було визнано неподаною, оскільки ч. 3 ст. 121 ЦПК України передбачено, що подання заяви недієздатною особою є підставою для повернення заяви.

За таких обставин наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 9 березня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Колегія суддів: