Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/390/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/778/4394/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Мельнику З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року по справі

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнило, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 19.06.2010р. в м. Дніпропетровську по вул. Набережній Леніна з вини водія ОСОБА_3 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номер НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_4

На дату скоєння ДТП ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.07.2010р. та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21 101», державний номер НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_5

Розмір завданих збитків становить 29972,09 грн., відповідно до висновку судового експерта №А59/10 від 20.07.2010р.

Зазначена шкода ОСОБА_3 не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_5 платіжним дорученням від 09.02.2012р. №579 в розмірі 24976,74грн. Крім того, згідно акту виконаних робіт від 30.11.2011р., рахунку №22/11 від 22.11.2011р. та платіжного доручення від 02.12.2011р. №5266 за послуги аварійного комісару МТСБУ перерахована сума 200,00 грн. Всього затрати МТСБУ складають 25176,74 грн.

Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що в МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідачів.

МТСБУ звернулось до відповідача з листами № 26438/3-2-05 від 01.12.2011р. та №5811/3-2-05 від 14.03.2012р. про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач не надіслав відповідь на листи та добровільно не відшкодував витрати.

Крім того, МТСБУ уклало контракт про надання правової допомоги від 27.09.2012р. №67 з ТОВ «ТАЛЮН», в особі генерального директора Івахніної А.В., яким ТОВ «ТАЛЮН» взяло на себе зобов'язання виконання правової допомоги по всім питанням повернення суми витрат відшкодування в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Послуги адвоката на підставі контракту від 27.09.2012р. №67 про надання правових послуг та додаткової угоди від 23.01.2015р. №18 по вищезазначеній справі складають 2000,00грн.

На підставі зазначеного остаточно просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь МТСБУ суму матеріальної шкоди - 25176,74грн., судові витрати за оплату судового збору в розмірі 252 грн. та за надання правових послуг 2000,00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь МТСБУ суму матеріальної шкоди - 24976,74 грн., судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин щодо встановлення розміру шкоди та економічної доцільності проведення ремонтних робіт та порушення норм матеріального права, просить змінити рішення в частині солідарного стягнення з відповідачів суми матеріальної шкоди в розмірі 24976,74 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн., у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із того, що постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 липня 2010 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП встановлено, що він винний у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого 19 червня 2010 року сталася ДТП і було пошкоджено автомобіль ОСОБА_5

Судом встановлено, що на час скоєння ДТП ОСОБА_3 не мав діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, шкоду потерпілій особі не відшкодував.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених таким законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № А59/10 від 20 липня 2010 року суму заподіяного автомобілю ОСОБА_5 шкоди склала 29972 грн. ,потерпілій МТСБУ виплатило 24976,74 грн,за відрахуванням 20% ПДВ

Отже доводи апеляційної скарги про те, що позивач не повинен був відшкодовувати потерпілій особі вартість відновлювального ремонту єх неприйнятними.

Так,згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Відповідач не надав доказів того, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, а його твердження ,що вартість автомобіля складає21007,20 грн. спростовуються наданими позивачем доказами. У висновках автотоварознавчого дослідження № А59/10 вартість автомобіля зазначена 37843,42 грн. ( а.с.8).

Згідно з ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 6 ст. 261 ЦК України визначено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Суд за заявою відповідача перевіряв додержання позивачем строків звернення до суду і обґрунтовано визнав ,що позовна давність позивачем не пропущена, оскільки в даному випадку має місце регрес, отже строки рахуються з моменту перерахування позивачем суми відповідних страхових відшкодувань.

Страхове відшкодування в сумі 24976,74 грн. МТСБУ сплатило ОСОБА_5 09.12.2012 року , що підтверджується наказом №353 від 07.02.2012 р.,платіжним дорученням №579 від 09.02.2012 р. з відміткою банку про здійснення перерахунку 09.02.2012 р. ( а.с. 11,12,16)

МТСБУ звернулося до суду 04 лютого 2015 року, тобто в установлений ст..257, ч. 6 ст. 261 ЦК України строк.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 серпня 2012 року по справі за №3-37гс12.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

У відповідності до ч. 3 ст. 303 ЦПК України суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення .

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (ст. ст. 543, 1190 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій має право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.

Стягнувши шкоду з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно суд у порушення вимог ст. 214 ЦПК України не встановив, якими ж саме діями власника автомобіля було завдано шкоди,не обґрунтував свого висновку щодо стягнення коштів в солідарному порядку з винної особи та з особи , якій автомобіль належить на праві власності. Заявляючи вимоги до ОСОБА_4, позивач теж їх не обґрунтував.

В матеріалах справи також відсутні будь-які докази неправомірних дій власника автомобіля. Отже, в межах данного спору відсутні підстави для покладання на власника автомобіля солідарного обов'язку про відшкодування шкоди, заподіяною неправомірними діями ОСОБА_3

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

Згідно ч.2 ст.309 ЦПК України норми матеріального права вважаються порушеними ,якщо застосовано закон,який не поширюється на ці правовідносини.

З огляду на викладене рішення суду в частині задоволення позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_4 та стягнення з нього судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог .

Разом із тим ,встановлення порушення норм матеріального права при вирішенні вимог до ОСОБА_8 не впливає на законність і обґрунтованість судового рішення щодо ОСОБА_3 За таких обставин підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 та стягнення судового збору скасувати.

В задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та стягнення судового збору, відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: