Справа № 750/231/15-ц Провадження № 22-ц/795/1490/2015 Головуючий у I інстанції Рахманкулова І. П. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Губар В.С., Шевченка В.М.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2015 року, яким визнано недійсним кредитний договір від 05 березня 2012 року №K2XRR120110367, укладений між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_2 (на час укладення договору ОСОБА_3В.); стягнуто з відповідача на користь позивача 1107 грн. витрат на оплату судової експертизи та 1218 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а також 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави; ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Незаконність рішення суду про наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору від 05 березня 2012 року апелянт обґрунтовує його ухвалення судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належної оцінки висновку почеркознавчої експертизи, яку проведено з порушенням методичних рекомендацій. За доводами апелянта, не відповідає вимогам закону і висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача понесених по справі позивачем судових витрат, як і визначений судом їх розмір. Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника №K2XRR120110367 від 05.03.2012 року ОСОБА_3 банком надані кредитні кошти в сумі 6926 грн. 69 коп. на строк до 04.09.2013 року. Кредит мав погашатися частинами упродовж 18 місяців. Укладення сторонами договору в такій формі узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 638 ЦК України, а тому з підписанням заяви однією стороною з пропозицією укласти договір (оферти) і прийняття такої пропозиції другою стороною (акцепт) договір є укладеним у письмовій формі, оскільки його підписано сторонами (ст.207 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом про визнання оспорюваного правочину недійсним, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гаврилюк) в обґрунтування підстав для визнання договору недійсним посилалася на відсутність у неї з відповідачем будь-яких договірних правовідносин, оскільки ніяких кредитних договорів вона не підписувала, ніяких товарів в кредит не брала, а виданий на її імя паспорт, використаний під час укладення кредитного договору в березні 2012 року, у неї було викрадено в червні 2009 року, в звязку з чим ще в жовтні 2009 року вона отримала новий паспорт на прізвище Гаврилюк.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із доведеності заявлених вимог, оскільки наявними в матеріалах справи копією постанови Києво Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області від 25.06.2009 року, копіями паспортів громадянина України, виданих ОСОБА_3 15.06.2004 року та 30.10.2009 року підтверджено отримання позивачем нового паспорту замість втраченого. У звязку з одруженням та зміною прізвища позивач 17.01.2014 року отримала паспорт на прізвище ОСОБА_2. Судом також встановлено, що в кредитній справі міститься копія паспорту громадянина України на імя ОСОБА_3, виданого 15.06.2004 року, в якому є фотографія не позивача, а іншої особи, і на час отримання кредитних коштів у позивача був інший паспорт громадянина України, що був виданий 30.10.2009 року.

Оскільки зазначені доводи позивача узгоджуються і з висновком судово почеркознавчої експертизи №855/856/15-24 від 02.06.2015 року, складеним експертом Чернігівського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз, згідно якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3 в заяві позичальника №K2XRR120110367 від 05.03.2012 року виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою, то посилання апелянта на проведення зазначеної експертизи з порушенням вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 р. № 53/5, не спростовують обґрунтованості висновку суду про те, що оспорюваний договір було підписано не позивачем, а іншою особою.

За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, в силу яких особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Встановивши, що договір всупереч вимогам ч. 2 ст. 207 ЦК України було підписано не позивачем, а іншою собою, суд обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність волевиявлення позивача на укладення такого договору, а відповідно і про наявність підстав для визнання такого договору недійсним.

В звязку з викладеним, посилання апелянта на укладення договору з дотриманням вимог чинного законодавства при укладенні кредитного договору, а також на наявність волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору ґрунтується на невірному тлумаченні як обставин справи, так і норм матеріального права, якими врегульовано як питання укладення договорів, так і визнання їх недійсними.

Встановивши наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд обгрунтовано прийняв рішення про стягнення з відповідача понесенх позивачем витрат за проведення почеркознавчої експертизи, висновки якої судом було враховано при ухваленні рішення. Розмір витрат на правову допомогу судом визначено, виходячи з фактично витраченого часу адвокатом на участь в судових засіданнях, з врахуванням положень Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення, винесеного судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: