Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Алко-Стандарт», про звернення стягнення на предмет застави

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011року публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - ПАТ «Піреус Банк МКБ») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що договорами застави від 07 жовтня 2009 року № 3/09КЛ/09-23-А, № 3/09-К/08-07-А, № 3/09-К/08-08-А, № 3/09-К/08-17-А, укладеними із ОСОБА_4, предметом яких є транспортний засіб марки BMW, модель 750 IL, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску, забезпечено виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Алко-Стандарт» (далі - ТОВ «Алко-Стандарт») перед ПАТ «Піреус Банк МКБ» за кредитними договорами № КЛ/09-23 від 30 вересня 2009 року, № КЛ/08-07 від 09 червня 2008 року, № КЛ/08-08 від 09 червня 2008 року, № КЛ/08-17 від 19 вересня 2008 року.

Посилаючись на те, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредитів станом на 22 лютого 2011 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 600 000 грн та 2 756 107 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2011 року еквівалентно 21 973 063, 06 грн, позивач просив звернути стягнення не предмет застави.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2014 року, позов задоволено. Звернуто стягнення на марки BMW, модель 750 IL, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску шляхом його продажу з прилюдних торгів у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Алко-Стандарт» перед ПАТ «Піреус Банк МКБ» за кредитними договорами № КЛ/09-23 від 30 вересня 2009 року, № КЛ/08-07 від 09 червня 2008 року, № КЛ/08-08 від 09 червня 2008 року, № КЛ/08-17 від 19 вересня 2008 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 30 вересня 2009 року між ТОВ «Алко-Стандарт» та ПАТ «Піреус Банк МКБ» було укладено кредитний договір № КЛ/09-23, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії на суму 925 000 доларів США зі сплатою 14 % річних та строком повернення до 28 лютого 2015 року.

09 червня 2008 року між ТОВ «Алко-Стандарт» та ПАТ «Піреус Банк МКБ» було укладено кредитний договір № КЛ/08-07, за яким позичальник отримав кредитні кошти у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії на суму 808 000 доларів США зі сплатою 13 % річних та строком повернення до 09 грудня 2014 року; та кредитний договір № КЛ/08-08, за яким позичальник отримав кредитні кошти у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії на суму 1 292 000 доларів США зі сплатою 13 % річних та строком повернення до 09 грудня 2014 року.

19 вересня 2008 року між ТОВ «Алко-Стандарт» та ПАТ «Піреус Банк МКБ» було укладено кредитний договір № КЛ/08-17, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії на суму 600 000 грн зі сплатою 21 % річних та строком повернення до 19 грудня 2014 року.

Зобов'язання за кредитними договорами забезпечено порукою ОСОБА_5 й ОСОБА_6 за окремими договорами, та договорами застави від 07 жовтня 2009 року № 3/09КЛ/09-23-А, № 3/09-К/08-07-А, № 3/09-К/08-08-А, № 3/09-К/08-17-А, укладеними із ОСОБА_4, предметом яких є транспортний засіб марки BMW, модель 750 IL, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2011 року стягнуто із грошових поручителів ОСОБА_5 й ОСОБА_6 заборгованість за кредитними договорами, що утворилася станом на 22 лютого 2011 року, у тому числі за тілом кредиту: за договором № КЛ/09-23 - у розмірі 656 107 доларів США, за договором № КЛ/08-07 - 808 000 доларів США, за договором № КЛ/08-08 - 1 292 000 доларів США, за договором № КЛ/08-17 - 600 000 грн.

На погашення боргу за тілом кредитів у саме такому розмірі на дату утворення боргу станом 22 лютого 2011 року банк просив звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження у справі, що розглядається.

За змістом ч. 3 ст. 61 <nau://ukr/1618-15|st61/> ЦПК <nau://ukr/1618-15/> України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги про недоведеність обставин отримання кредитних коштів, неправильності розрахунків кредитного боргу та незастосування судом положень ч. 3 ст. 551 ЦК України (зменшення розміру неустойки) колегію суддів відхиляються, оскільки обставини про розмір виданих банком кредитних коштів, розмір заборгованості за тілом кредитів встановлено рішенням суду від 22 вересня 2011 року та в цій справі не доказуються. Судами вирішувалося питання про звернення стягнення на предмет застави лише в рахунок погашення боргу за тілом кредиту, стягнення неустойки за порушення кредитних зобов'язань не є предметом позову, що переглядається, а тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України відсутні.

Щодо доводів касаційної скарги про відсутність у рішенні суду про звернення стягнення на предмет застави початкової ціни предмета забезпечувального обтяження, такі відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають

сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2013 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 березня 2012 року у справі шляхом надання ПАТ «Піреус Банк МКБ» права на укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем транспортного засобу марки BMW, модель 750 IL, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (Т. 1, а. с. 200-207).

Наведене свідчить про виконання судом вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у частині визначення початкової ціни предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації.

На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2013 року заставний автомобіль було продано ОСОБА_4 в особі виконуючого обов'язки голови правління ПАТ «Піреус Банк МКБ» ОСОБА_7 за договором від 26 квітня 2013 року № 1 (Т. 2, а. с. 36-38).

Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, ухвалених із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко