РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року Великомихайлівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Ткачук О.Л. при секретарі Гончарук О.В. з участю представників позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

відповідачки ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Михайлівка Одеської області цивільну справу за позовом дочірнього підприємства «Квіт» Великомихайлівського районного споживчого товариства «Надія» до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, заподіяної нестачею товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2010 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідачки 3537 грн. 36 коп..

У заяві вказано, що відповідачка з 24 травня по 20 жовтня 2009 року працювала у позивача продавцем магазину і з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

На день проведення інвентаризації 17 жовтня 2009 року було встановлено нестачу товарів на суму позову, причину якої відповідачка пояснити не змогла і у добровільному порядку не покрила.

У судовому засіданні представник позивача свій позов підтримує повністю.

Відповідачка позов не визнала повністю посилаючись на те, що при прийомі на роботу на дверях магазину не були замінені замки і їй були надані не всі примірники ключів, був відсутній сторож та сигналізація. Вона вважає, що через це у її відсутність до магазину могли проникати сторонні особи, хоча слідів такого проникнення вона не відмічала і з цього приводу до позивача та міліції не зверталась.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідачка, згідно поданої нею заяви, на підставі розпорядження позивача № 2 від 24 травня 2009 року була прийнята на роботу продавцем магазину в с. Гребеники з повною матеріальною відповідальністю з 24 травня 2009 року.

За договором з позивачем від 24 травня 2009 року відповідачка взяла на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання та продажу, а п. З цього договору було передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених їй матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації та його відшкодування проводяться відповідно до чинного законодавства.

Розпорядженням позивача № 1 від 24 травня 2009 року була створена комісія для проведення інвентаризації цінностей у магазині с. Гребеники, за результатами якої відповідачка прийняла на відповідальне зберігання товари на загальну суму 52086 грн. 35 коп. відповідно до інвентаризаційного опису товарів та порівняльної відомості.

Розпорядженням позивача № 6 від 17 жовтня 2009 року була призначена інвентаризація в магазині, де працювала відповідачка, а згідно товарно-грошового звіту відповідачки на цей день залишок товарів у магазині повинен був становити 72439,21 грн..

Відповідно до інвентаризаційного опису товарів, матеріалів, тари, станом на 17 жовтня 2009 року фактична наявність товарів у магазині була на суму 68901,85 грн. і за даними порівняльної відомості від 17 жовтня 2009 року, нестача товарів у відповідачки склала 3537 грн. 36 коп. (72439,21 - 68901.85) і вона відмовилась від надання пояснень про причини нестачі товарів..

Розпорядженням позивача № 7 від 20 жовтня 2009 року відповідачка була звільнена з роботи за ст. 41 п. 2 КЗпП України.

За повідомленням Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області, у період з 24 травня по 17 жовтня 2009 року були відсутні звернення та заяви до відділу за фактами проникнення у приміщення магазину с. Гребеники.

Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що склались між сторонами, суд виходить з наступних положень Кодексу законів про працю України:

працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (ч. 1 ст. 131):

працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ст. 130):

працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п. 1 ст. 134):

письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 135-);

робота безпосередньо пов'язана з продажем товарів включена до розділу II Переліку посад і робіт, які замішаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих ним для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24; розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами. на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди (ст. 135-3).

Встановлені судом обставини та наведені вище положення законодавства свідчать про те, що внаслідок порушення відповідачкою покладених на неї трудових обовязків позивачу була заподіяна пряма дійсна шкода у вигляді нестачі товарів на суму 3537 грн. 36 коп..

Суд відхиляє заперечення відповідачки щодо мотивів повного невизнання нею позову і вважає, що нестача товарів допущена з її вини, оскільки вона не навела будь-яких обставин та відповідних їм доказів, що стосувалися б незабезпечення позивачем умов повного збереження ввірених їй матеріальних цінностей.

З відповідачки підлягають стягненню також понесені позивачем судові витрати та компенсація витрат на правову допомогу в межах встановлених граничних розмірів.

Керуючись ст.ст. 130, 134 п. 1, 135-1. 135-3. 136 КЗпП України, ст.ст. 10. 11. 60. 61. 79. 84, 88, 208, 212. 214. 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов дочірнього підприємства «Квіт» Великомихайлівського районного споживчого товариства «Надія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь дочірнього підприємства «Квіт» Великомихайлівського районного споживчого товариства «Надія» 3537 грн. 36 коп., судові витрати на оплату судового збору 51 грн., ІТЗ судового процесу 120 грн., правову допомогу 1300 грн., а всього стягнути 5008 грн. 36 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Ткачук