Справа № 308/6427/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Капітула Г.Д. про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що в кінці 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на квартиру, що розташована в м. Чоп по АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKC7GA00000366 від 26.10.2007 року та виселення всіх мешканців і тоді їй стало відомо, що квартира знаходиться в іпотеці. Предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя і жодних письмових заяв про згоду на передачу спільного майна в іпотеку вона не надавала. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації має бути висловлена письмово та нотаріально посвідчена. Разом з тим, на час передачі в іпотеку квартири по АДРЕСА_1 в м. Чоп в даному житлі проживали і до цього часу проживають двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які в зв'язку з укладенням спірного договору іпотеки можуть бути позбавлені місця проживання.

Підставою для визнання правочину недійсним ОСОБА_2 зазначає вчинення його з грубим порушенням вимог закону, договір іпотеки укладено з порушенням норм п.4 ст. 203, п.6 ст. 203 ЦК України.

Посилаючись на вищезазначені обставини, просила визнати недійсним договір іпотеки №MKC7GA00000366 від 26.10.2007 року з підстав передбачених п.п. 4, 6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права і підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і їх неявка не перешкоджає розглядові справи у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Встановлено, що 25 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №MKC7GA00000366, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 45000 доларів США на споживчі цілі, а саме: купівлю квартири з кінцевим терміном повернення кредитних коштів та сплати відсотків по 22.10.2022 року.

З метою забезпечення виконання за вищезазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 26.10.2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д.

Відповідно до п.1 даного договору предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 33.3 іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 63,8 кв.м., жилою площею 36,90 кв.м., в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання ним зобов'язання, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Предмет іпотеки після державної реєстрації буде належати іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 р. №2591, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д.

26.10.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.5 договору купівлі-продажу квартири передбачено, що право власності на продану квартиру переходить до покупця ОСОБА_3 після підписання договору іпотеки та проведення повного розрахунку за продану квартиру.

У відповідності до п. 1.2.5 іпотечного договору, предмет іпотеки перебуває у спільній власності і переданий в заставу, за згодою всіх співвласників.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2004 року і вищезазначена квартира придбана ними у період шлюбу та у відповідності до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї, як на окремий об'єкт нерухомості.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

У відповідності до ч.2 ст. 65 СК України - при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_3 на покупку та на передачу в іпотеку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 за ціною та на умовах на його розсуд, що стверджується заявою ОСОБА_2 від 26.10.2007 року, що зареєстрована в реєстрі за №2590 і нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капутула Г.О.

На момент укладення договору іпотеки неповнолітні діти не мали права власності на предмет іпотеки чи правом користування предметом іпотеки.

ОСОБА_3 отримав кошти в кредит на цілі «Житло в кредит» і на час укладення договору купівлі-продажу квартири та договору іпотеки, які були укладені 26.10.2007 року ОСОБА_3, його дружина та їх неповнолітні діти не проживали у предметі іпотеки.

Згідно до п.18.12 іпотечного договору, іпотекодавець зобов'язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя і іпотекодержатель не надавав згоди на реєстрацію осіб у предметі іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

При постановленні рішення суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, та правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, оцінив докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки доказів судом відображено в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті обґрунтовано вважав, що підстав передбачених п.п. 4, 6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України для визнання недійсним договорів іпотеки від 26.10.2007 року відсутні.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Собослой Г.Г.