Справа № 740/1823/15 Провадження № 22-ц/795/1657/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Ковальова Т. Г. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення Ніжинського міськрайонного суду від 07 липня 2015 року та про постановлення нового рішення про повне задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не врахував обставин про те, що при укладенні додаткової угоди від 16 жовтня 2008 року Банк ніякого детального розпису сукупної вартості кредиту та процентів, графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг не надав позивачці, що є, на думку апелянта, порушенням правил ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів. Що укладені: договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84 від 16 травня 2008 року, додаткова угода від 16 жовтня 2008 року та додаткова угода від 14 травня 2009 року суперечать Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року і мають містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг та що у графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Апелянт далі вказує, що суд не звернув уваги на те, що наведене вказує на несправедливість умов кредитного договору, що останні суперечать принципу добросовісності і є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків сторін і спрямовані на погіршення становища споживача як фізичної особи. Апелянт вважає, що суд також не врахував, що відсутність інформації у споживача про те, куди банк зараховує її платежі: на погашення тіла кредиту чи на погашення процентів, дає можливість проводити зарахування по сплаті кредиту на рахунки на власний розсуд банку. Апелянт вважає, що сукупність наведених обставин, які не врахував суд у своєму рішенні, є підставою для скасування рішення суду і для постановлення нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 07 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ „Укрсоцбанк про визнання недійсним договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84 від 16 травня 2008 року зі змінами відповідно до додаткової угоди від 16 жовтня 2008 року, додаткової угоди від 14 травня 2009 року та про визнання недійсним іпотечного договору від 16 травня 2008 року на предмет іпотеки нежитлове приміщення магазину загальною площею 50 кв.м. по вул.Московській, 1/20-а в м.Ніжині було відмовлено в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що 16 травня 2008 року між позивачкою та ПАТ „Укрсоцбанк було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84, згідно з яким Банк надав позивачці грошові кошти в сумі 47 000 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних та комісії в розмірі та в порядку, визначеному в додатку № 1 до цього договору з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2016 року; що для забезпечення виконання кредитного договору між сторонами цього ж числа було укладено договір іпотеки, за яким позичальник передав у іпотеку нежитлове приміщення магазину загальною площею 50 кв.м по вул.Московській (Червоних партизан), буд.1/20-а в м.Ніжині, що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності. Що в процесі виконання сторонами кредитного договору 16.10.2008 року було укладено додаткову угоду, згідно з якою з 20 жовтня 2008 року було встановлено процентну ставку за користування кредитом 15 відсотків, а 14 травня 2009 року сторони уклали додаткову угоду, за якою позичальнику було надано відстрочку по погашенню тіла кредиту. Суд зазначив, що позивачка як дієздатна особа, погодилась на зазначені зміни до договору, підписавши ці зміни і ці погодження відповідають положенням ч.1 ст.628 ЦК України і порушення не встановлені. Тому, вважав суд, вимоги закону для укладення договорів були дотримані і самі договори містять всі необхідні і передбачені законом відомості та відповідають вимогам закону щодо їх форми і змісту.

Суд також вважав, що обставини про те, що при укладенні спірного договору з наступними змінами, відповідач порушив вимоги чинного законодавства, не грунтуються на підставах недійсності правочинів, передбачених чинним ЦК України, тому і прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Такий висновок місцевого суду, на думку апеляційного суду, грунтується на матеріалах справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував обставин справи про те, що при укладенні додаткової угоди від 16 жовтня 2008 року банк не надав позивачці сукупної вартості кредиту та процентів, графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг і це, на думку апелянта, є порушенням правил ст.11 Закону „Про захист прав споживачів; що укладені: договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 961/5-84 від 16 травня 2008 року, додаткова угода від 16 жовтня 2008 року та додаткова угода від 14 травня 2009 року суперечать Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року і мають містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг кредиту та що наведене в сукупності вказує на несправедливість умов кредитного договору і останні суперечать принципу добросовісності і є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків сторін та що відсутність інформації банку про те, куди банк зараховує платежі позивачки: на погашення тіла кредиту чи на погашення процентів, дає можливість банку проводити зарахування по сплаті кредиту на рахунки на власний розсуд не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду і спростовуються матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: