Справа № 175/350/15-ц
Провадження № 2/175/135/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Борисова С.А.

при секретарі Єльшиній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Нотаріус Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, Сурсько Литовська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору дарування,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Нотаріус Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, Сурсько Литовська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору дарування.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили суд поновити йому строк звернення до суду з даним позовом; визнати недійсним договори дарування 1/2 частини житлового будинку №29 по вулиці Мостовій у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 709,5 кв.м. за вказаною адресою від 06 лютого 2008 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

Нотаріус Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та представник Сурсько Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили.

Суд вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання правочину недійсним (ст. 15-16 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України).

Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (ст. 66 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

У судовому засіданні встановлено, що 02.04.2007 року ОСОБА_1 видав довіреність на ім`я ОСОБА_3 на оформлення його спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, що знаходиться по вул. Мостовій,29 в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

20.07.2007 року ОСОБА_1 видав довіреність на ім`я ОСОБА_3 на право дарування належної йому частину будинку його братові ОСОБА_2 (довіреності посвідчені секретарем Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6І.).

06.02.2008 року ОСОБА_3 діючи від імені ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договори дарування 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки по вул. Мостовій, 29 в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, які належали ОСОБА_1 на праві власності після смерті ОСОБА_5

Як пояснив позивач та його представник у судовому засіданні, ОСОБА_3 скористалася тим, що на момент видачі довіреності позивач зловживав спиртними напоями та не розумів значення своїх дій. За таких обставин, оскільки доручення видано особою, яка не розуміла значення своїх дій, то договори дарування 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки є недійсними.

Однак, з такими твердженнями позивача та його представника погодитись не можна, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №76 від 07 квітня 2015 року (а.с. 64-66) позивач ОСОБА_1 в період оформлення доручення 09 липня 2007 року будь-яким хронічним чи психічним захворюванням не страдав та на теперішній час не страдає. У той період час та на теперішній час ОСОБА_1 мав та має психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем. За своїм психічним станом в період оформлення доручення 09 липня 2007 року та на теперішній час ОСОБА_1 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_7, що підтвердила факт зловживання позивачем алкоголем у період липня 2007 року, оскільки дані пояснення будь-якого сенсу з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи №76 від 07 квітня 2015 року для вирішення даної справи по суті не мають.

Таким чином, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд не бере до уваги заперечення про відмову у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову по суті.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, то судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 64, 66, 79, 88, 130, 173, 174, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Нотаріус Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, Сурсько Литовська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов