АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/1315/15 Головуючий 1-ї інстанції - Алтухова О.Ю.
Справа № 2-645/3589/14 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11.06.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 7 328,09 грн. у зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредит, при цьому погашення заборгованості відповідачем повинно здійснюватись, починаючи з 5-го по 10-те число кожного місяця, надаючи Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 29 січня 2014 року створилась заборгованість 14 475,24 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти суми заборгованості по тілу кредиту та відсотків.

Щодо задоволення вимог відносно стягнення з нього суми штрафу та пені заперечував, пояснив, що має скрутне матеріальне становище і кредитні кошти він отримав на лікування.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 564,92 грн., яка складається з 5 576,47 грн. - заборгованість за кредитом; 104,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 884,29 грн. - залишок несплаченого штрафу; 1 000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просить змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на їх користь пені в розмірі 5 910,32 грн. В решті рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне з'ясування фактичних обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на те, що Банком не надано належних та допустимих доказав укладення з ним Договору кредиту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає необхідним апеляційні скарги відхилити з наступних підстав.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановленощо ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання за Додатковою угодою до договору про надання банківських послуг від 11 червня 2012 року, в результаті чого у нього утворилась кредитна заборгованість перед ПАТ «ОТП Банк».

Матеріали справи свідчать про те, що 11.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання банківських послуг від 31.10.2008 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно якої заборгованість ОСОБА_2 за Договором визначена у розмірі 7 328,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредит, при цьому погашення заборгованості відповідачем повинно здійснюватись, починаючи з 5-го по 10-те число кожного місяця, надаючи Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом у сумі 366,73 грн. (а.с.7).

Судом встановлено, що порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 29 січня 2014 року створилась заборгованість 14 475,24 грн.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повинен відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу виконувати взяті на себе зобов'язання належним чином (ст. 526 ЦК України).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов обґрунтовано та правомірно в розумінні обставин, визначених ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки(штрафу,пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин , які мають істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки(штрафу,пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак у останньому випадку відповідач, що звертається із клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки.

В даному випадку суд за власною ініціативою, враховуючи вік відповідача, його стан здоров'я (є інвалідом 2 групи), матеріальний стан, зменшив суму пені, що підлягає стягненню до 1 000 грн., що є правом суду у відповідності до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 також задоволенню не підлягає з таких підстав.

Цивільний Кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

За умовами Додаткової угоди № 1 до договору про надання банківських послуг від 31.10.2008 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони визначили, що заборгованість ОСОБА_2 за Договором становить 7 328,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредит, при цьому погашення заборгованості відповідачем повинно здійснюватись, починаючи з 5-го по 10-те число кожного місяця, надаючи Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом у сумі 366,73 грн. Цією Додатковою Угодою була передбачена пеня у розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення та було визначено суму штрафу у розмірі 2884,29 грн.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_2 оспорював Додаткову Угоду. При тому, що у суді першої інстанції він визнавав суму заборгованості по тілу кредиту, не погоджувався тільки із сумою штрафу та пені.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303 ; 304 ; 307 ; 308; 313-315 ; 317 ; 319 ; 325 ЦПК України , судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді