22-ц/775/370/2015(м)
Категорія 24 Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Кочегарової Л.М. , Сорока Г.П.,

при секретарі - Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (далі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») до ОСОБА_1, правонаступником якого є ОСОБА_2, про стягнення збитків за безоблікове користування електричною енергією

за апеляційною скаргою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1, про стягнення збитків за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію в сумі 18 265,13 грн., а також витрат на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Посилалося на те, що 25 серпня 2011 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення за місцем проживання відповідача було виявлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі. Дане порушення було зафіксовано в Акті № 155815 від 25 серпня 2011 року.

Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі зазначеного Акту було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої електричної енергії, на загальну суму 18265,13 грн.

В добровільному порядку відповідач не погасив завдані збитки, тому, підприємство звернулося до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовлено.

З рішенням суду не згоден позивач, який, посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зокрема зазначає, що при вирішенні спору неправильно визначений початок перебігу строку позовної давності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_1 помер, що підтверджується актовим записом про смерть №179 від 26 січня 2015 року. Правонаступником померлого є його син - ОСОБА_2, який залучений апеляційним судом до участі у справі в якості правонаступника відповідача.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_3, яка підтримала доводи скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу

Судом встановлено іце підтверджується матеріалами справи, що особовий рахунок № НОМЕР_1 був відкритий в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, який зареєстрований за даною адресою з 17 грудня 1990 року (а. с. 11, 15).

Згідно з актом № 155815 від 25 серпня 2011 року, складеним працівниками Маріупольського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за участю споживача, за результатами перевірки АДРЕСА_1 було виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення» шляхом самовільного підключення електрообладнання до електромережі, що не є власністю постачальника, виявити яке представники енергопостачальника не мали можливості при проведенні контрольного огляду, бо була змонтована розетка із схованою електропроводкою, внаслідок чого відбулося споживання електроенергії позаобліково. При цьому, ОСОБА_1 відмовився від підпису у вказаному акті про виявлене порушення, що засвідчили чотири представника позивача (а. с. 4-5).

Відповідно до п. 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією відповідачу нараховано збитки за актом від 25 серпня 2011 року на суму 18265,13 грн.( а.с. 6,7)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що факт безоблікового споживання електроенергії споживачем шляхом самовільного підключення до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, встановлено. Розмір нарахованих збитків визначений відповідно до вимог Методики. Однак, позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності для звернення до суду і підстав для поновлення цього строку немає.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі ст. 256 ЦК позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 260 даного Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 ЦК. Зокрема, у відповідності зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 261 цього Кодексу передбачено, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п. 53 Правил користування електичною енергією для населення в разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії, внаслідок порушення Правил за актом, енергопостачальник звертається з позовом до суду.

Згідно з п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №122 від 8 лютого 2006 року «Про затвердження Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії» на підставі акта виявлених порушень енергопостачальник розраховує розмір завданих внаслідок викрадення електричної енергії збитків та надсилає споживачеві електричної енергії рахунок для їх оплати. Споживач електричної енергії здійснює оплату зазначених збитків протягом 30 днів після отримання рахунка. У разі відмови споживача відшкодувати збитки підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом № 2331 засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електроенергією від 11 жовтня 2011 року представниками Маріупольського РЕМ було проведено засідання по розгляду акту від 25 серпня 2011 року № 155815 і відповідно до п. 2.7 Методики відповідачу було нараховано збитки на суму 18265,13 грн. (а.с. 6).

14 жовтня 2011 року споживачу надіслано повідомлення про необхідність сплатити борг разом з копією акту і рахунком для сплати нарахованої суми, яке ОСОБА_1 отримав 27 жовтня 2011 року (а. с. 8).

28 листопада 2014 року ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків за безоблікове користування електричною енергією.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, колегія суддів вважажє, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у позові за пропуском строку позовної давності, оскільки початок перебігу строку позовної давності за вимогами позивача починається після закінчення 30 - денного терміну після отримання попередження про добровільну оплату споживачем суми нарахованих збитків, тобто, з 28 листопада 2011 року.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 28 листопада 2014 року, а перебіг строку позовної давності розпочався 28 листопада 2011 року, позов заявлено в межах трирічного строку, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується актовим записом про смерть №179 від 26 січня 2015 року ( а.с. 65).

Згідно з повідомленням Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 13 серпня 2015 року спадкової справи після померлого ОСОБА_1 в провадженні нотаріальних органів немає.

Між тим, згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Залізничним ЗАГСом м. Улан -Уде Бурятської АССР ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вбачається, що померлий ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь - якій стації цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього самого так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України).

Статтею ст.1219 цього Кодексу встановлений вичерпний перелік прав та обов»язків спадкодавця, які не входять до складу спадщини, проте, до цього переліку не віднесена така категорія справ, як відшкодування збитків, завданих спадкодавцем. Тому, за загальним правилом ця категорія справ допускає правонаступництво сторони на будь - якій стадії.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки на момент смерті відповідача ОСОБА_1 його син ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за одним місцем проживання з відповідачем - по АДРЕСА_1 він вважається таким, що прийняв спадщину.

З урахуванням встановлених обставин та вимог закону, апеляційним судом в якості правонаступника померлого відповідача залучений до участі у справі його син - ОСОБА_2

Вирішуючи питання щодо покладення відповідальності за погашення завданих позивачеві збитків на правонаступника померлого відповідача, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 жовтня 1999 року та Витяга про реєстрацію права васності на нерухоме майно власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 15 червня 2000 року є ОСОБА_2

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні належні докази про наявність у ОСОБА_1 спадкового майна, його виду, переліку, вартості, а також того, що таке майно перебувало в місці відкриття спадщини та фактично прийнято ОСОБА_2

Ці обставини мають суттєве значення, оскільки відсутність таких доказів позбавляє суд можливості визначити межі майнової відповідальності правонаступника відповідача перед позивачем, її співмірність з заявленою сумою позову.

Таким чином, колегія суддів вважажє, що позов ПАТ « ДТЕК «Донецькобленерго» про стягнення збитків, нарахованих за актом про безоблікове користування електричною енергією від 25 серпня 2011 року не підлягає задоволенню, а тому, ухвалює рішення про відмову у позові.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 лютого 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення збитків за безоблікове користування електричною енергією відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

Г.П. Сорока