Ухвала

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_4, на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2104 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_5 1 073 969 грн 30 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що 30 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 97 300,00 доларів США, а остання зобов'язалась повернути кредитні кошти до 30 квітня 2038 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних.

На підставі договору купівлі-продажу прав за кредитами, укладеним 08 грудня 2011 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", останнє отримало право вимоги за кредитним договором від 30 квітня 2008 року.

Позивач вказував на те, що ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконує та просив задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2104 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року, позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у сумі 1 073 969 грн 00 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк", суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що позичальник не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановивши, що боржник зобов'язань за кредитним договором не виконує, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що у позивача відсутнє право вимоги за кредитним договором від 30 квітня 2008 року, оскільки ПАТ "Дельта Банк" не є кредитором за вказаним договором, та що позивач не надав відповідачу всіх документів, необхідних для виконання зобов'язань перед новим кредитором, не заслуговують на увагу.

За змістом ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому неповідомлення про заміну кредитора може мати наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а попередньому кредитору.

Ураховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2104 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта