У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносов М.В., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, державної фіскальної служби України, державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, державної фіскальної служби України, державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 100 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

На підставі ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон), підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок, відповідно до п. 1 - незаконного засудження, притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно зі ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, відповідно до п. 2 - закриття кримінальної справи за відсутністю події злочин, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, передбачених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, задовольняючи частково позовні вимоги, вірно встановив зміст спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам у справі, а висновок про обов'язок держави відшкодувати моральну шкоду, заподіяну тривалим необґрунтованим кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Полтавській області у відкритті касаційного провадження на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, державної фіскальної служби України, державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Дем'яносов