ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6710/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецькій О.Р.

за участю секретаря - Цибулюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 серпня 1999 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася донька ОСОБА_5. Позивач зазначає, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося та в кінцевому рахунку привело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено, взаєморозуміння і почуття любові між подружжям втрачено. Шлюб носить лише формальний характер та суперечить його інтересам та на його глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки не має.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та пояснила, що кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, подальше життя, що призвело постійних непорозумінь, наявності розбіжностей в інтересах, сварок та образ. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, тому категорично проти примирення з відповідачем.

Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував та просив надати сторонам строк на примирення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 08 серпня 1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис № 831.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітню доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу дитина залишиться жити разом з матір'ю.

З пояснень сторін вбачається, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства протягом двох останніх років, за цей час примирення між сторонами не відбулося, зберегти сім'ю з відповідачем позивач не бажає та категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Як зазначила позивачка, вона знаходитись в шлюбі не бажає, шлюб суперечить її інтересам, що має істотне значення.

На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що сторони більше півроку не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу і заперечує можливість примирення, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи позивач від призначення судом строку на примирення категорично відмовилася, вказавши, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки шлюб існує формально, а тому вона свідомо прийняла рішення про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3 та 4 статті 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України надання подружжю строку на примирення є правом суду, а з урахуванням вищенаведених обставин, суд не вбачає для цього підстав.

Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212, 213, 215 ЦПК України та на підставі ст.110,112 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 8 серпня 1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї, актовий запис - 831 - розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом десяти днів з часу його проголошення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА