Справа № 521/9596/13-ц
№ пр.2/521/444/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Буран О.М.

при секретарі - Янкул Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах малолітнього, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням колишніми членами сім'ї власника, визнання житлового приміщенням об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28 жовтня 2006 року до 29 вересня 2011 року перебував із відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначив, що їх з відповідачем сім'я мешкала в квартирі АДРЕСА_1 право власності на яку він набув на підставі Договору дарування від 23 травня 2005 року. 27.12.2010 року за вказаною адресою було зареєстроване місце проживання його дружини, ОСОБА_2. Крім того, позивач зазначив, що після проведення добудови додаткового приміщення (балкону-веранди), Малиновський райсуд м.Одеси прийняв рішення про визнання права власності за ОСОБА_1 на ізольовану квартиру АДРЕСА_1, яке було зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН» від 22 серпня 2011 року. Також позивач зазначив, що 29 вересня 2011 року Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси шлюб із ОСОБА_2 було розірвано і 21 серпня 2012 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка, ОСОБА_5 З урахуванням викладеного, позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти її з реєстраційного обліку та виселити зі спірної квартири, оскільки після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 перестала бути членом його сім'ї, але продовжує проживати в будинку, договір найму жилого приміщення не укладала, відмовляється звільнити його і перешкоджає йому у користуванні житлом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 позов не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права користування житловим приміщенням колишніми членами сім'ї власника, визнання житлового приміщенням об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнення судових витрат.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з позивачем ОСОБА_1 і вселилась як член сім'ї в квартиру АДРЕСА_1 що належала її чоловіку на праві приватної власності за договором дарування від 23 травня 2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року від шлюбу народився син - ОСОБА_3, який з дня народження проживав разом з нами і був зареєстрований за спірною адресою з 27 вересня 2009 року. ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою з 27 грудня 2010 року. Відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу, за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2011 року (справа №1519/2-6846/11), за домовленістю з позивачем, вона із малолітнім сином залишилась проживати в цій квартирі. У користуванні житлом ОСОБА_1 вона не перешкоджає, він має ключі та в будь-який момент має доступ до своєї власності. Крім того, відповідач зазначила, що у період з 2006 року до 2011 року, під час перебування у шлюбі, вона на свої власні кошти добудувала додаткове приміщення - балкон-веранду та зробила багатовартісний ремонт, у зв'язку з чим зараз загальна площа квартири складає 63,3 кв.м, проте згідно договору дарування від 23.05.2005 року, загальна площа квартири складала 48,0 кв.м. Ринкова вартість квартири складає - 136 305, 00 гривень, проте за договором дарування від 23.05.2005 року, вартість квартири складала 7 200,00 гривень. Довідкою ЖКС «Київський-4» зазначено, що ОСОБА_2 було проведено капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1 з добудовою лоджії; фототаблиці із фіксуванням квартири після проведеного ремонту; договір підряду на капітальний ремонт; акт прийомки-здачі виконаних робіт; розписки про отримання грошових коштів, договір займу.

Вважаючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 порушують права та інтереси її, а також їх малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 вимушена звернутися до суду. 09.04.2015 року, після отримання незалежної оцінки визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 згідно якої була визначена вартість об'єкту за адресою: АДРЕСА_1 - 1 183 600,00 (один мільйон сто вісімдесят три тисячи щістсот) гривен 00 копійок, у зв'язку з чим додатково було сплачено судовий збір, відповідач, ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги і просила визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі - 229,40 гривень, 1363,00 гривень, 2063,00 гривень, оплату за проведення незалежної оцінки майна в сумі 800,00 гривень.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні уточнені зустрічні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити.

Третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради у судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_2 підтримала, просила його задовольнити, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення просила відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 23 травня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської нотаріальної контори, Михальовою Л.І., реєстр. №3-1956, належала квартира АДРЕСА_1.

Судом з'ясовано та що не заперечують сторони, що з 28 жовтня 2006 року до 29 вересня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження від 23.05.2007 року, актовий запис №364).

Сім'я мешкала в квартирі АДРЕСА_1. З часу вселення, відповідач, ОСОБА_2 разом із сином правомірно проживає та користується спірною квартирою.

Загальна площа квартири складала 48,0 кв.м і вартість квартири, виходячи із договору дарування від 23 травня 2005 року, складала 7200,00 гривень. Сторони не заперечували, що вартість квартири в період шлюбу суттєво збільшилась. Згідно незалежної оцінки визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 від 23.03.15 року, вартість вказаного об'єкту складає 1 183 600,00 гривень.

Згідно незалежної оцінки визначення ринкової вартості спірної квартири від 23.03.15 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м, в цілому складається з: 1-а кімната - пл.14,0 кв.м, 2-а кімната - пл.14,2 кв.м, кухня - пл.5,7 кв.м, санвузол - пл.3,2 кв.м, коридор - пл.6,1 кв.м, кладова - пл.1,5 кв.м, веранда - 3.9 кв.м, разом із добудованою верандою - пл.14,7 кв.м , розташована на 1-му поверсі п'яти поверхового будинку. Стан об'єкту: вікна - металопластикові, броньовані двері, кахель сучасного зразку, сучасні шпалери, ламінат, нова сантехніка. В цілому стан об'єкта оцінки визначений як «хороший». За рахунок прибудованої веранди двокімнатна квартира за загальною площею порівняна з трикімнатними типовими квартирами.

Згідно висновку ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім Скибінського С.С.» №053/2014 року судової оціночно-будівельної експертизи, вартість прибудованої веранди, площею 14,7 кв.м до квартири АДРЕСА_1 станом на 2010 рік складає 27 654,00 гривень.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, суд дійшов висновку, що вартість квартири АДРЕСА_1 яку позивач ОСОБА_2 отримав за договором дарування, за час шлюбу суттєво збільшилась, внаслідок спільних трудових і грошових затрат сторін як подружжя, а тому згідно ст. 62 СК України, вказане майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав, передбачених законом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не вселялася у спірну квартиру як наймач, а є колишнім членом сім'ї власника, підстав для її виселення за ст. ст. 156, 169 ЖК України, не має, а тому у задоволенні вимог щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом виселення, слід відмовити.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст.2, 3 Конвенції „Про права дитини", ст. 8 ЦПК України, суд також враховує забезпечення інтересів малолітньої дитини, яка залишається проживати разом із матір'ю на спірній житловій площі. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного із них, встановлено ч.4 ст.29 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Крім того, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягненню судові витрати, загальний розмір яких складає 3655,40 гривень, з яких: судовий збір у розмірі 229,40 гривень, 1363,00 гривень (квитанція № 80014911 від 19.09.2013 року), 2063,00 гривень (квитанція №0.0.369732826.1 від 06.04.2015року), а також витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 800,00 (квитанція до прибуткового касового ордеру №90 від 19.03.2015року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 62, 70 СК України, ст.ст.9, 156 ЖК Українист.ст.2, 3 Конвенції „Про права дитини", ст.8, 10, 11, 60, 79, 88, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням колишніми членами сім'ї власника, визнання житлового приміщенням об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1 як колишнім членом сім'ї власника.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 3 655,40 (три тисячі шістсот п*ятдесят п*ять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 800,00 (вісімсот) гривень.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Буран О.М.