АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6723/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/800/15 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

за участю представника апелянта: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2015 року в справі за поданням відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 звернулася з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Заявлені вимоги державний виконавець обґрунтовувала тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження про стягнення солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 564749.08 доларів США, що еквівалентно 4514039.40 грн., пені в розмірі 18281 доларів США, що еквівалентно 146120.02 грн., та 3441 грн. судового збору. Залишок боргу становить 4660159.42 грн.

Оскільки судове рішення є невиконаним, з метою забезпечення виконання боржником покладених на нього зобов'язань, суб'єкт подання просив обмежити боржнику виїзд за межі України до виконання ним зобов'язань.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання відділу задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак, у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, останнє досі залишається невиконаним, що має негативні наслідки.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та в межах вимог подання, заслухавши учасників цивільного процесу, перевіривши законність та обґрунтованість судової ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання боржником зобов'язань не є достатньою підставою вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Вказаний висновок колегія суддів вважає передчасним.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого листа №/16567/13ц, виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2014 року з ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягають стягненню 564749.08 доларів США, що станом на 16 травня 2013 року еквівалентно 4514039.40 грн., заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2007 року №0, пеня в розмірі 18281 доларів США, що еквівалентно станом на 16 травня 2013 року 146120.02 гривень, та 3441 грн. понесеного судового збору.

У відповідності до ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 27 січня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Даною постановою зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом семи днів з моменту винесення постанови, про що повідомити відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області.

Боржником в строк, наданий для самостійного виконання, рішення виконано не було. Про причини такого невиконання державного виконавця не повідомлено.

У зв'язку із цим, відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем розпочато примусове виконанні рішення.

В ході його виконання державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій - направлено запити щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, а також рахунків у банках, накладено арешт на майно, оголошено його в розшук, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться у фінансових установах, неодноразово направлено боржнику вимоги державного виконавця про необхідність виконання за виконавчим документом.

Вимогою від 14 лютого 2015 року боржника зобов'язано з'явитись у Відділ для надання пояснень про причини невиконання рішення суду.

Однак, ОСОБА_2 на виклик державного виконавця не з'явився.

Як слідує з актів державного виконавця від 25 березня 2015 року та 06 квітня 2015 року, провести примусові дії щодо опису майна боржника за адресою: м.Тернопіль, вул.Київська, 1/20 не вдалось, оскільки він за місцем вчинення виконавчих дій не з'явився.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний утримуватись від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надавати у строк, встановлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, своєчасно з'являтись за викликом державного виконавця та інше.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не знав про наявність відкритого виконавчого провадження та не отримував повідомлень про добровільне виконання обов'язку за виконавчим документом та вимог державного виконавця про примусове проведення виконавчих дій, в зв»язку із чим не ухилявся від виконання судового рішення, колегія суддів вважає передчасними.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження надіслано у відповідності до вимог статті 31 Закону України «Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 31 цього Закону, боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкритті виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім цього, 18 та 31 березня 2015 року державним виконавцем на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією були направлені повідомлення про те, що примусове виконання рішення призначено на 25 березня 2015 року та на 06 квітня 2015 року.

Однак, провести примусові дії щодо опису майна боржника не вдалось, оскільки останній по місцю вчинення виконавчих дій не з'явився.

Наведеним обставинам в ухвалі суду належної оцінки не надано.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2014 року скасувати та передати питання на новий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області задовільнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2015 року скасувати та передати питання на новий судовий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий підпис.

Судді два підписи.

З оригіналом згідно.

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_6