Справа №585/856/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кондратенко Л. П.
Номер провадження 22-ц/788/1158/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, Реєстраційна служба Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 січня 2014 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43, 7 кв.м, житловою площею 20, 9 кв.м.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

При цьому зазначає, що звертаючись до суду, позивач не довів, що його права та інтереси порушені, оспорюються чи не визнаються. Вважає, що отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно не на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а на підставі договору дарування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 в м. Ромни (на першому поверсі) (а.с. 6-8, том 1).

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 в м. Ромни на підставі договору дарування від 25 січня 1991 року (квартира на другому поверсі) (а.с. 87-88, 94, 95, том 1).

11 грудня 2013 року за зверненням ОСОБА_3 Інспекцією ДАБК у Сумській області за № СМ70 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_2, загальною площею 34, 6 кв.м, житловою площею 21, 8 кв.м (а.с. 151-152, том 1).

23 грудня 2013 року Інспекцією ДАБК у Сумській області за № СМ34 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція житлової квартири», подану ОСОБА_3 (а.с. 153-155, том 1).

На підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, 28 січня 2014 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с. 22, том 1).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 над кухнею квартири, що належить позивачу, без відповідних дозвільних документів прибудувала до своєї квартири балкон площею 2,4 кв.м.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року визнано протиправними дії Інспекції ДАБК у Сумській області щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 11 грудня 2013 року та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23 грудня 2013 року, зобов'язано Інспекцію ДАБК у Сумській області скасувати їх реєстрацію (а.с. 165-172, том 1).

На виконання цієї постанови суду Інспекцією ДАБК у Сумській області видано наказ №46-І-Д від 08 жовтня 2014 року, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 11 грудня 2013 року № СМ № 70 та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23 грудня 2013 року №СМ №34 (а.с. 221, том 1).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу Інспекції ДАБК у Сумській області № 46-І-Д від 08 жовтня 2014 року відмовлено (а.с. 236-237, 238-240, том 1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що недійсність свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_3 є наслідком скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої було видане це свідоцтво.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно зі ст. ст. 328, 331 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменті його прийняття до експлуатації.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі договору дарування від 25 січня 1991 року (а.с. 87-88, том 1) та відповідно до технічного паспорту на квартиру (а.с. 89-91, том 1) станом на 15 травня 2008 року ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 34,6 кв.м та частина східців площею 6,20 кв.м.

Після проведення реконструкції загальна площа квартири становить 43,7 кв.м, що вбачається з поданої Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23 грудня 2013 року № СМ34 та технічного паспорта, виготовленого КП «Роменське МРБТІ» станом на 08 січня 2014 року (а.с. 34-35, том 1). 23 грудня 2013 року після виконання будівельних робіт (реконструкції) та збільшення площі квартири, ОСОБА_3 зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, 08 січня 2014 року виготовила новий технічний паспорт, а 28 січня 2014 року отримала свідоцтво про право власності на квартиру, загальна площа якої становить 43,7 кв.м.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що оскаржуване свідоцтво про право власності на нерухоме майно вона одержала не на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а на підставі договору дарування, є безпідставними і суперечать вимогам ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для оформлення права власності на нього.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки Інспекцією ДАБК у Сумській області 08 жовтня 2014 року скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі яких ОСОБА_3 провела реконструкцію і отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, то видане на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації свідоцтво про право власності на квартиру є недійсним. При цьому, суд надав належну оцінку запереченням відповідача та обґрунтовано їх спростував.

Крім того, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. 126 ЦПК України, не об'єднав в одне провадження цей позов та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, вважаючи їх спільний розгляд не доцільним.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем і його права не порушені, також були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, яка набрала законної сили, встановлено порушення прав та законних інтересів ОСОБА_4, що полягає у реєстрації Інспекцією ДАБК поданих декларацій про початок третьою особою (ОСОБА_3.) будівельних робіт та про готовність об'єкту до експлуатації та, що добудова балкону до квартири ОСОБА_3 була проведена з порушенням закону і в Декларацію внесені недостовірні дані щодо загальної площі квартири, і ці обставини в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи (а.с. 168, зворот, том 1).

Таким чином, правильним є висновок місцевого суду, що отримане ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно прямо впливає на особисті права позивача, оскільки на підставі нього відповідач оформила право власності на нерухоме майно, яке було прийнято до експлуатації з порушенням вимог закону, а проведене нею будівництво балкону стосується зміни властивостей будинку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -