Справа № 143/1290/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

15.09.2015 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Марченко Л. В., оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до СТОВ Білашківське про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

Встановив:

11.09.2015 року до суду подано цей позов, згідно з яким ОСОБА_1 вимагав визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір купівлі-продажу корівника № 5 від 22.08.2012 року.

Згідно з п. п . 3, 5, 6 ч.1 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справа про визнання договорів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Ч. 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ч.1 ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Проте, всупереч цим вимогам закону та розясненням Пленуму Верховного Суду України, у позовній заяві не конкретизовано зміст позовних вимог, не зазначено в чому саме полягає спір, не викладені обставини якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з урахуванням вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду, не додано доказів того, що позивачі намагалися врегулювати спір в досудовому порядку. Окрім того, не зазначено ціну позову та невірно сплачено судовий збір.

Згідно зі ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачений судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до СТОВ «Білашківське» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, залишити без руху.

Роз`яснити ОСОБА_1, що в разі не усунення зазначених недоліків у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали в прийнятті заяви буде відмовлено.

Суддя