У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,
Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на Ѕ частини спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 11 липня 1992 року по 26 вересня 2013 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 Вони є приватними підприємцями та здійснюють підприємницьку діяльність по АДРЕСА_1. У кожного є окремий магазин, проте спільно використовують склади (нежитлові приміщення) за вказаною адресою. ОСОБА_7 добровільно не бажає здійснити поділ товару, який знаходиться у складських приміщеннях та магазинах, а також грошових коштів, набутих сторонами у період шлюбу, що знаходяться на рахунках відповідача у банках.

Просила визнати спільним майном подружжя грошові кошти, що знаходилися у банківських установах на карткових рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_7 як фізичної особи, у період з 01 липня по 27 вересня 2013 року, на загальну суму 1 277 201 грн: № НОМЕР_1 у ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 374 072 грн; № НОМЕР_2 у ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 840 452 грн; № НОМЕР_3 у ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 3 598 євро, що еквівалентно 62 677 грн, та стягнути з ОСОБА_7 компенсацію у розмірі 638 600 грн 50 коп.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області

від 17 червня 2014 року позов задоволено частково. Визнано спільним майном подружжя грошові кошти, що знаходилися у банківських установах на рахунках, відкритих на ім'я фізичної особи ОСОБА_7, у розмірі 60 319 грн 86 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 30 159 грн 93 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 29 липня 2014 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2014 року змінено, визнано спільним сумісним майном подружжя грошові кошти, що знаходилися у банківських установах на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_7, у розмірі 300 700 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 150 350 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Сумської області від 29 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2014 року змінено, позов задоволено. Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 грошові кошти, що знаходилися в банківських установах на карткових рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_7, у період часу з 01 липня по 27 вересня 2013 року, на загальну суму 1 277 201 грн: № НОМЕР_1 у ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 374 072 грн; № НОМЕР_2 у ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 840 452 грн; № НОМЕР_3 у ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 3598 євро, що еквівалентно 62 677 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 компенсацію у розмірі 638 600 грн 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що з 11 липня 1992 року по 26 вересня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі, у якому народилося двоє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 з 04 серпня 2000 року, а ОСОБА_6 - з 28 листопада 2007 року зареєстровані як фізичні особи − підприємці (а. с. 7, зворот, 8, т. 1).

Згідно зі свідоцтвами платників єдиного податку від 31 травня 2012 року серії НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснюють підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19, 21, т. 1).

Загальна сума доходу ОСОБА_6 за звітні періоди починаючи з 29 листопада 2007 року по 2012 рік склала 2 716 739 грн 33 коп.; загальна сума доходу ОСОБА_7 за звітні періоди починаючи з 09 серпня 2000 року по 2012 рік склала 4 693 341 грн 46 коп.

Зазначені обставини встановлені рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_11, про поділ у натурі майна спільної сумісної власності подружжя (а. с. 239−242, т. 2).

Також встановлено та сторонами не заперечується, що з 01 липня по 10 липня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відпочивали в Іспанії, проживали в одному готельному номері, проте відносини між ними погіршилися, внаслідок чого вони перестали вести спільне господарство, припинили шлюбні відносини.

Повернувшись додому, вони декілька днів проживали разом АДРЕСА_2, проте кожен за придбані товари розраховувався своєю платіжною банківською карткою, а 17 липня 2013 року відповідач зібрав свої речі і переїхав жити у квартиру по АДРЕСА_3, де проживав з іншою жінкою до дня розірвання шлюбу.

Станом на 17 липня 2013 року в ПАТ «ОТП Банк» м. Суми на рахунках фізичної особи ОСОБА_7 знаходилися грошові кошти у розмірі 176 грн 33 коп. та 7,11 доларів США.

У ПАТ «Укрсоцбанк» на рахунках фізичної особи ОСОБА_7 станом на 17 липня 2013 року знаходилися грошові кошти у розмірі 785,88 євро та 33,55 доларів США.

В ПАТ «УкрСиббанку» на рахунках фізичної особи ОСОБА_7 станом на 17 липня 2013 року знаходилися грошові кошти у розмірі 1 581 грн 11 коп. та 1 944,09 євро.

У ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку фізичної особи ОСОБА_7 станом на 17 липня 2013 року знаходилися грошові кошти у розмірі 14 678 грн 23 коп.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивачка не надала суду належних доказів, що у період спільного проживання до 17 липня 2013 року відповідач витрачав весь свій дохід не в інтересах сім'ї, а також, що у період окремого проживання, починаючи з 17 липня 2013 року, його поточні рахунки в установах банків поповнювалися за рахунок спільних сімейних коштів (доходів) подружжя, тому зробив висновок, що поділу підлягають вказані грошові кошти на рахунках станом на 17 липня 2013 року, що в грошовому еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення суду першої інстанції складало 60 319 грн 86 коп.

Із виписок за картковим рахунком № НОМЕР_3, відкритим на ім'я ОСОБА_7 у ПАТ «УкрСиббанк», вбачається, що з 01 липня по 27 вересня 2013 року з цього рахунку списані грошові кошти у розмірі 3 598 євро. Кошти витрачалися на оплату товарів та послуг в різних країнах та у різній валюті, а саме: 12 липня 2013 року здійснена оплата послуг в хорватських кунах (HRK); 15 липня 2013 року оплата товарів в євро (EUR); з 11 по 17 серпня 2013 року оплата товарів та послуг в хорватських кунах (HRK), зокрема декілька операцій здійснено в Хорватії; з 12 по 13 вересня 2013 року оплата послуг в Польщі у м. Закопане в польських злотих (PLZ); 19 вересня 2013 року оплата товарів та послуг в Великобританії в м. Лондон в доларах США (USD) (а. с. 71−72, 90−96, т. 2).

З 01 липня по 27 вересня 2013 року загальний оборот коштів на рахунках ОСОБА_7 складав 1 277 201 грн, а саме: на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «ОТП Банк» − 374 072 грн; на рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ «УкрСиббанк» − 840 452 грн; на рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «УкрСиббанк» − 3 598 євро, що еквівалентно 62 677 грн (а. с. 50, 63−72, 90−96, т. 2).

Вважаючи вказані грошові кошти спільним майном подружжя, апеляційний суд залишив поза увагою, що не надано належних доказів на підтвердження того, що з 17 липня по 26 вересня 2013 року на рахунки ОСОБА_7 як фізичної особи надходили грошові кошти, що надавалися ним у борг різним особам зі спільного сімейного бюджету та перебували у третіх осіб на момент припинення фактичних шлюбних стосунків та на час розірвання шлюбу були повернуті на рахунок відповідача та не спростовано доводів ОСОБА_7, що він сам вносив кошти на банківські рахунки.

Тобто апеляційним судом проігноровано вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року про необхідність встановлення фактичних обставин справи і висновки апеляційного суду на порушення ч. 4 ст. 60 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Суд апеляційної інстанції не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановив повно і всебічно обставин справи, не надав належну оцінку наявним у справі доказам, суд касаційної інстанції такими повноваженнями не наділений, у зв'язку з чим рішення апеляційного суду має бути скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: О.І. Євтушенко
Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
О.М. Ситнік