АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7281/15 Справа № 199/3869/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - комунальне підприємство «Житлосервіс-9» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із заявою в якій просив, з метою забезпечення позову по даній справі, накласти арешт на належну відповідачу квартиру (а.с. 5-7).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2015 року заяву було задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 в межах суми заявлених вимог - 44694,00 грн. до вирішення спору по суті (а.с. 10).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та передачу питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 13-14).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову суд виходив тільки із наявності між сторонами спору та у зв'язку з цим існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак, повністю з такими висновками погодитися не можна.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак, у порушення вищенаведеного, суддя вирішуючи питання щодо забезпечення позову не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення, як накладання арешту, не перевірив, чи не будуть порушені інтереси інших осіб, а саме наявність інших обтяжень на дане нерухоме майно, які мають вищій пріоритет, оскільки апелянт в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції посилається на те, що дана квартира є предметом договору іпотеки.

Крім того, забезпечуючи позов, в якому ставиться питання про стягнення 44694,00 грн., та приймаючи рішення про накладення арешту на чотирикімнатну квартиру в м. Дніпропетровську, площею 85,8 кв.м, суд не з'ясував та не перевірив питання співмірності такого виду забезпечення даного позову.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 5.6.1 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт - позивачем належним чином не вмотивовано, і не викликано необхідністю при розгляді позову про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, а також може призвести до безпідставного обмеження у користуванні квартирою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскільки судом питання вирішено з порушенням встановленого порядку, відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді