У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про зобов'язання видати посилку,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 10 грудня 2012 року перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») на його ім'я з

м. Києва була направлена посилка, в якій знаходилися ручка «Шифер» вартістю 5 тис. грн та особисті речі на суму 200 грн. Отримавши 18 грудня 2012 року СМС-повідомлення на мобільний телефон про те, що посилка на його ім'я за № 74141 доставлена у відділення ТОВ «Нова Пошта» за адресою: площа Перемоги, 16, м. Костянтинівка, Донецька область, 20 грудня 2012 року позивач звернувся у вказане відділення для отримання посилки, пред'явивши для встановлення особи посвідчення співробітника Міністерства внутрішніх справ. Оскільки посилку йому видано не було за відсутності паспорта громадянина України, через декілька днів він звернувся до відділення з паспортом, проте співробітник пошти повідомила йому, що посилку було направлено у м. Донецьк. Коли ОСОБА_2 звернувся до відділення пошти у м. Донецьку, йому повідомили, що посилка направлена до м. Полтави, після чого він написав скаргу з вимогою повернути посилку

у м. Донецьк або у м. Костянтинівка, проте посилку він так і не отримав.

Просив зобов'язати відповідача видати посилку та стягнути 500 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки позивач звернувся до суду зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про зобов'язання видати посилку, за касаційною скаргою ча на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік