Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом Білгород-Дністровського міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура Одеської області в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ПAT «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 158 372,98 грн у зв'язку із порушенням умов кредитного договору укладеного між сторонами.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 158 372,98 грн. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 15, 16, 526, 629, 610, 638, 1054 ЦК України, вірно виходив із того, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором укладеним між ним та позивачем не виконав, чим було порушено права позивача які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості на його користь.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Білгород-Дністровського міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ