Справа № 200/7057/15-ц
Провадження №2/200/2178/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Кобзар А.В.

представника позивача: ОСОБА_1Є .

представника відповідача: ОСОБА_2

представника 3-ої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позов ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі ОСОБА_5 міської ради третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ОСОБА_5 міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі ОСОБА_5 міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом, в обґрунтування якого зазначила, що 12 липня 2014 року померла ОСОБА_7, що мешкала в м. Дніпропетровську по вул. Громова б. 7 кв. 12. Як зазначає позивачка, їй було відомо про заповіт, який складений ОСОБА_7 на її користь та посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29 червня 2000 року за реєстровим №2-1768. Відповідно до заповіту спадковим майном є квартира АДРЕСА_1. 16 грудня 2014 року позивачка звернулася до Генерального консульства України в м. Сан Франциско, де були оформлені особиста її заява про прийняття спадщини та довіреність на представництво її інтересів, посвідченні віце консулом ОСОБА_8. 22 грудня 2014 року позивачка зазначені документи направила поштою ОСОБА_1, до того ж скановані копії цих документів були направлені інтернет - поштою. 13 лютого 2015 року позивачкою вдруге було оформлено особисту заяву та довіреність на прийняття спадщини за заповітом. 03 березня 2015 року її представник ОСОБА_1 не дочекавшись поштового відправлення, але маючи скановані копії заяви та довіреності, звернулась до Приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6 Того ж дня представником ОСОБА_1 отримано витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). 18 березня 2015 року представником ОСОБА_1 до нотаріальної контори було надано особисту заяву позивачки і на яку того ж дня приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, скільки представником ОСОБА_1 не було надано особисту заяву позивачки, оформлену належним чином в шестимісячний строк. Просила суд визначити додатковий двомісячний строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини після померлої 12 липня 2014 року ОСОБА_7.

ОСОБА_9 ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, надала судові письмові пояснення, та в подальшому надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вивчивши позовні вимоги та матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представленими сторонами доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 12 липня 2014 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 14 липня 2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ОСОБА_5 міського управління юстиції серія І-КИ №569712 (а.с.10).

Відповідно до заповіту від 29 червня 2000 року серія АВМ №022098, посвідченого державним нотаріусом Третьої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 - ОСОБА_7 заповідала ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом вона матиме право (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 р. за №86, Трубопрокатний завод ім. Леніна посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Громова б. 7 кв. 72, дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та членам його сім'ї.

Згідно до довіреності від 16.12.2014 року за №570/4-587 посвідченої віце консулом Генерального консульства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважила ОСОБА_1 вести її справи та представляти її інтереси, повязані з отриманням та оформленням на її імя спадщини, що складається з квартири №72 в місті Дніпропетровськ по вулиці Громова в будинку під №7, що залишилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 12 липня 2014 року (а.с.13).

Відповідно до заяви від 16.12.2014 року, зареєстрована в реєстрі №570/4-586 Компетентним органам України, ОСОБА_4 прийняла за заповітом, який складений померлою на її ім'я та посвідченим Державним нотаріусом Третьої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 29 червня 2000 року, спадкове майно, що складається з квартири номер 72, що знаходиться в місті Дніпропетровськ по вулиці Громова в будинку за номером 7, та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину. 16 грудня 2014 року віце консул Генерального консульства України в Сан - Франциско, США, засвідчив справжність підпису ОСОБА_4 (а.с.14).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.03.2015 року, сформованого приватним нотаріусом ОСОБА_6Л, встановлено, що заповіт посвідчений 29.06.2000 Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, заповідачем являється ОСОБА_7 (а.с.15).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.03.2015 року, сформованого приватним нотаріусом ОСОБА_6, інформація про ОСОБА_7 відсутня (а.с.16).

Відповідно до заяви від 13.02.2014 року, яка зареєстрована в реєстрі за №570/4-84, Компетентним органам України, ОСОБА_4 прийняла за заповітом, який складений померлою на її ім'я та посвідченим Державним нотаріусом Третьої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 29 червня 2000 року, спадкове майно, що складається з квартири номер 72, що знаходиться в місті Дніпропетровськ по вулиці Громова в будинку за номером 7, та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину. 13 лютого 2014 року віце консул Генерального консульства України в Сан - Франциско, США, засвідчив справжність підпису ОСОБА_4 (а.с.17).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6 відмовлено ОСОБА_1 діючої від імені ОСОБА_4 у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 12 липня 2014 року, ОСОБА_7 (а.с.20).

Відповідно до листа, приватний нотаріус ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6 підтвердила, що 03 березня 2015 року, до неї звернулась гр. ОСОБА_1 з питанням, щодо відкриття спадщини після померлої 12 липня 2014 року ОСОБА_7, що мешкала в АДРЕСА_2. ОСОБА_1 були надані свідоцтво про смерть ОСОБА_7, заповіт на ім'я ОСОБА_4 (оригінал), сканкопії особистої заяви гр. ОСОБА_4 та довіреність від її імені на імя ОСОБА_1, посвідчені генеральним консульством України в м. Сан - Франциско, віце консулом ОСОБА_8 16 грудня 2014 року, реєстровим №570/4-587. Заявниця (представник) ОСОБА_1 звязалася скап звязком з ОСОБА_4 і на електронну адресу приватного нотаріуса ОСОБА_6 було направлено також скан. копії зазначених документів. Оригінали цих, належно оформлених документів (заява і довіреність) до представника поштою не дійшли. За заявою ОСОБА_1 нею було перевірено інформацію в реєстрах: Спадковому та реєстрі заповітів. Розяснено заявниці про необхідність надання довіреності, посвідченої належним чином. 18 березня 2015 року ОСОБА_1 надала до нотаріальної контори повторні документи: особисту заяву спадкоємиці ОСОБА_4 та довіреність на представництво інтересів від її імені на імя ОСОБА_1, посвідчені 13 лютого 2015 року генеральним консульством України в Сан Франциско, віце - консулом ОСОБА_8 за реєстровим №570/4-84. Видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії 18.03.2015 року. (а.с. 65).

Відповідно до листа КП «ОСОБА_5 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5 обласної ради від 22.07.2015 року №8412 наданого Приватному нотаріусу ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6, повідомляє, що станом на 31.12.2012 р. в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3 містяться відомості про право власності за гр. ОСОБА_11 (ПІБ надано російською мовою, згідно правовстановлюючого документу) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 р. виданого Трубопрокатним заводом ім. Леніна, згідно розпорядження №86, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №12п за реєстровим №130 (а.с.70).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачка пропустила через те, що вона тривалий час перебуває за межами України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта ОСОБА_4 для виїзду за кордон, а тому у спадкоємця були перешкоди для подання заяви особисто. Крім того представником позивачки надано безспірні докази поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а саме про втрату поштової кореспонденції, якою позивачка направляла на територію України посвідченні віце консулом Генерального консульства України в м. Сан Франциско, США, заяву, щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та належним чином оформлену довіреність на імя ОСОБА_1 для ведення справи та оформлення на її імя спадщини. А тому представник позивачки ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, із сканкопіями вищевказаних документів, в подальшому, після отримання належним чином оформлених заяви та довіреності повторно звернулася до нотаріуса, та якій постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищезазначене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 1216,1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 174, 212-215, 229, 256 ЦПК Украины, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі ОСОБА_5 міської ради третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ОСОБА_5 міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом - задовольнити.

ОСОБА_12 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою: США 75637 ОСОБА_2, Сан - Франциско, Каліфорнія 94121, додатковий двомісячний строк для подачі ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини після померлої 12 липня 2014 року ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії рішення, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий - суддя: Е.В. Женеску