Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/25/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Авдєєвій С.В., Кулініч К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Ставківська сільська рада Березівського району Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідачі, які мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, свої обов'язки по вихованню дитини не виконують. З січня 2001 року вони взагалі припинили піклуватись про свою доньку, не утримували її та не цікавились її долею. На протязі цього часу дитини проживає разом з нею. У зв'язку з цим, просить позбавити їх батьківських прав щодо цієї дитини, призначити її опікуном та визначити місце проживання дитини за її адресою, а саме в АДРЕСА_1.

Представник органу опіки та піклування Ставківська сільська рада Березівського району Одеської області та відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідачі є батьками повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жабракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як свідчить з пояснень у судовому засіданні позивачки, відповідачі не займаються вихованням своєї доньки, яка з нею проживає у приватному будинку.

Однак в підтвердження викладених обставин позивачка не надала доказів з приводу такого негативного ставлення батьків до дитини та ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню, які б могли бути розцінені судом як достатні і достовірні.

У відповідності до вимог ст.159 ЦПК України суд повинен під час розгляду справи дослідити докази у справі безпосередньо.

Враховуючи наведену норму процесуального закону, суд не приймає до уваги письмові пояснення свідків (а.с.7-9) та й на підставі ст.59 ЦПК України вважає їх недопустимими, оскільки вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.180 ЦПК України).

У ст.164 СК України підстави для позбавлення батьківських прав подані вичерпно і жодні інші обставини не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. Тому відсутність достатнього вихованням з боку батьків, як це зазначається поясненні позивачки, а також ненадання матеріальної та моральної допомоги дитині, як це вказано в позові, не може вважатись, на думку суду, як ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей з боку відповідачів.

Слід також зазначити, що для позбавлення батьківських прав мало переконатися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання. А це означає, що вони наполегливо, систематично, не звертаючи увагу на всі заходи попередження, продовжують не виконувати свій батьківський обов'язок.

Пленум Верховного Суду України в п.16 своєї постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З приєднаного до справи свідоцтва про народження видно, що дитині відповідачів вже виповнилося 18 років.

Тому у відповідності до ч.3 ст.160 СК України питання про місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, вирішується самою дитиною, але не у судовому порядку.

Відповідно до 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла 14 років, а піклування - над дитиною у віці від 14 до 18 років

Статтею 224 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлені і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Ставківська сільська рада Березівського району Одеської області відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: