Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13 січня 2015 року, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26 жовтня 1970 року вона отримала виробничу травму в Торгово-виробничій орендній фірмі «Юмаско» «Укрторгмортранс», працюючи на посаді водія електронавантажувача. Відшкодування шкоди від підприємства вона отримувала щомісячно в повному обсязі до 1999 року, однак після його ліквідації вона отримує щомісячні страхові виплати у меншому розмірі та тривалий час відповідачем порушується її право на отримання щомісячних страхових виплат.

Враховуючи наведене, позивач просила зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі з 01 квітня 2001 року призначити їй щомісячну страхову виплату у сумі 1 204 грн 25 коп., зобов'язати відділення здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по 01 серпня 2014 року, виходячи із середньомісячної заробітної плати в сумі 3 010 грн 64 коп. станом на 01 квітня 2001 року, та виплатити заборгованість із щомісячних страхових виплат за зазначений період з урахуванням індексації та компенсації за несвоєчасність виплат.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року позов задоволено частково, зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 15 серпня 2011 року, виходячи із щомісячної страхової виплати в розмірі 1 204 грн 25 коп. станом на 01 квітня 2001 року, та виплатити заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з 15 серпня 2011 року по 15 серпня 2014 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 січня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. У мотивувальній та резолютивній частинах рішення цифри та слова «1 204 грн 25 коп.» замінено наступними цифрами та словами «361 грн 62 коп.». В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 26 жовтня 1970 року отримала виробничу травму в Торгово-виробничій орендній фірмі «Юмаско» «Укрторгмортранс», працюючи на посаді водія електронавантажувача.

Одеська травматологічна спеціалізована медико-соціальна експертна комісія 04 травня 1994 року встановила позивачу первинно третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом безстроково та встановила 40 % втрати працездатності з 19 квітня 1994 року безстроково.

Постановою арбітражного суду Одеської області від 22 вересня 1999 року ВАТ «Укрторгмортранс» визнано банкрутом, а матеріали справи ОСОБА_3 щодо здійснення страхових виплат були передані до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса.

Відповідно до довідки про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого від 25 вересня 2001 року сума відшкодування шкоди позивача склала 47 грн 20 коп.

Виходячи з викладеного, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса призначило розмір відшкодування шкоди позивачу, виходячи із мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 квітня 2001 року склала 118 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заробітної плати позивача був відрахований неправильно, оскільки станом на 01 квітня 2001 року її розмір складав 3 010 грн 64 коп., від якої 40 % складає 1 204 грн 25 коп., а тому із цих підстав зобов'язав відповідача провести розрахунок шкоди позивачу, виходячи із вказаного розміру станом на 01 квітня 2001 року, та виплатити заборгованість із щомісячних страхових виплат в межах строку позовної давності за період з 15 серпня 2011 року по 15 серпня 2014 року.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що районний суд допустив помилку при встановленні розміру заробітної плати позивача ОСОБА_3 станом на 01 квітня 2001 року, взявши за основу помилковий розрахунок позивача, який викладений у позовній заяві, з чим погодився представник позивача, надавши новий розрахунок, виходячи з якого середньомісячна заробітна плата позивача станом на 01 квітня 2001 року складала 904 грн 05 коп., у зв'язку із чим розмір щомісячної страхової виплати мав складати 361 грн 62 коп.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з рішенням суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно з актом про нещасний випадок на виробництві від 26 жовтня 1970 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, коли вона працювала на посаді електронавантажувача 3 розряду в Торгово-виробничій орендній фірмі «Юмаско» «Укрторгмортранс».

Після оголошення вказаного підприємства банкрутом ліквідаційною комісією до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса було передано документи на відшкодування шкоди позивачу.

Відповідно до довідки про розмір втраченого заробітку від 25 вересня 2001 року сума відшкодування складала 47 грн 20 коп.

Враховуючи, що на дату передачі підприємством справи позивача до відділення Фонду була відсутня довідка про заробітну плату ОСОБА_3, то відповідачем на підставі п. 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, була розрахована страхова виплата з мінімальної тарифної ставки у розмірі 118 грн та 40 % професійної працездатності, встановленої позивачці згідно з довідкою МСЕК.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності» перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Таке перерахування провадиться з 01 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Крім того, Верховним Судом України у п. 23 постанови Пленуму від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справи за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо перерахування розміру страхових виплат судам необхідно мати на увазі, що воно провадиться лише з підстав і в порядку, передбачених ст. 29 вищезазначеного Закону. Суди не можуть провадити або зобов'язувати провадити перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну й соціальну допомогу з інших підстав, зазначених позивачем.

Переглядаючи рішення районного суду, суд апеляційної інстанції на зазначені обставини не звернув уваги, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку із чим судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 13 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська