Справа №442/4630/15-ц
Провадження №2/442/1642/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову посилається на те, що 17.11.2005 року відповідач отримала у неї позику в сумі 9500,00 євро і зобов'язалася повернути ці кошти до 29.05.2006 року. Однак, жодних коштів від відповідача вона не отримала, її прохання про добровільне повернення боргу відповідачка проігнорувала, чим підкреслює своє небажання повернути борг.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, яку просить задоволити та провести заочний розгляд справи у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомивши причин, хоча повістка їй була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи та згідно розписки позики грошових коштів, від 17.11.2005, оглянутої в судовому засіданні, ОСОБА_2 позичила у позивачки ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9500,00 євро і зобов'язалася повернути ці кошти до 29.05.2006 року. Однак свого обов'язку щодо повернення коштів відповідач не виконала.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не виконала умов договору - не повернула позивачці станом на 29.05.2006 року кошти в сумі 9500,00 євро.

Таким чином суд приходить до переконання, що відповідачка прострочила виконання свого зобов'язання.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином права ОСОБА_1 порушені невиконанням зобов'язання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем - позивачем гроші в сумі 9500,00 євро, що еквівалентно 301340 гривень на день звернення до суду, став зобов'язаний повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений розпискою строк.

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 2600,00 грн. за надання правової допомоги та судовий збір в дохід держави в сумі 3013,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1046 - 1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 301340,00 грн. боргу за договором позики грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 3013,40 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя