УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, визначення графіку зустрічей батька з дитиною та збільшення розміру стягуваних аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 18 грудня 2004 року по 20 травня 2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення їх подружніх відносин проживає з нею. З 26 травня 2010 року за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2010 року відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 1 500,00 грн щомісячно.

Ураховуючи те, що у неї захворіла мати, а потреби дочки перевищують визначений розмір стягуваних аліментів, позивач просила збільшити розмір стягнутих аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 до 2 000,00 грн, а також просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_9 з нею та встановити графік зустрічей батька ОСОБА_7 з дитиною.

У листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив суд зобов'язати ОСОБА_6 не чинити йому перешкод в участі у вихованні дочки та з урахуванням нестабільного його фінансового становища, мінімальні доходи та хворобу його матері ОСОБА_10 і потребі у додаткових витратах на ліки від нього, єдиного сина, зменшити розмір стягнутих з нього рішенням суду аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 з 1 500,00 грн до 800,00 грн щомісячно.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2014 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про збільшення розміру аліментів та зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів і передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_7 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

В решті рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягуваних аліментів з 1 500,00 грн до 1 000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині збільшення розміру аліментів та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в частині зменшення розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідки № 449 від 08 квітня 2013 року ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем і за четвертий квартал 2012 року розмір його виручки від реалізації товарів склав 20 850,00 грн, а за перший квартал 2013 року - 3 760,00 грн, тобто він зменшився майже у п'ять разів. Доказів про отримання ОСОБА_7 будь-яких інших доходів матеріали справи не містять.

Скасовуючи рішення районного суду в частині зменшення розміру аліментів апеляційний суд виходив з того, що довідка № 449 від 08 квітня 2013 року не є належним доказом зміни, погіршення матеріального чи сімейного стану ОСОБА_7

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 18 грудня 2004 року по 20 травня 2010 року сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з матір'ю ОСОБА_6

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2010 року з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500,00 грн щомісячно.

З довідки № 4730 від 30 грудня 2014 року, виданої ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, вбачається, що обсяг виручки в період з 01 січня 2014 року по 29 грудня 2014 року складає 92 850,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Положенням ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, і оцінивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7 в частині зменшення аліментів сплачуваних на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8, оскільки зазначені вимоги є недоведеними та спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, ст. 337 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2129/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук