ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1007/15-ц
провадження № 2/753/2203/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"08" квітня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Олійник М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" про стягнення страхового відшкодування й фінансових санкцій за невиконання зобов»язань, та відшкодування моральної шкоди, суд -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "Україна" про стягнення страхового відшкодування та фінансових санкцій (пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних) за наслідками невиконання зобов"язання щодо виплати страхового відшкодування, та відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2014 року на перехресті пр. Палладіна - вул. Стеценка в м. Києві о 14 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "БМВ 730", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля "Хюндай", державний номерний знак НОМЕР_2, під її керуванням. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля "БМВ 730", цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Україна" згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 липня 2013 року зі строком дії до 14 липня 2014 року (поліс АС/3908305), внаслідок чого було пошкоджено її автомобіль "Хюндай", державний номерний знак НОМЕР_2. Матеріальні збитки відповідачем були оцінені в сумі 17 823 грн. 40 коп., відшкодування яких вона до нині не отримала. Вважає, що внаслідок неналежного виконання чинного законодавства ПрАТ "Страхова компанія "Україна" має сплатити їй: суму страхового відшкодування -17 823 грн. 40 коп., пеню за весь час прострочення - 1 162 грн. 18 коп., інфляційних нарахувань за несвоєчасну виплату страхового відшкодування - 1 103 грн. 80 коп., три відсотки річних - 124 грн. 52 коп., що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 ті її представник ОСОБА_5, діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 02 березня 2015 року (а.с.23), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.
Відповідач ПрАТ "Страхова компанія "Україна" в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.31).
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення сторін, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 травня 2014 року на перехресті пр. Палладіна - вул. Стеценка в м. Києві о 14 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "БМВ 730", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля "Хюндай", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача.
Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля "БМВ 730", що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ст. 124 КпАП України із накладенням штрафу (а.с.10), цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Україна" згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 липня 2013 року зі строком дії до 14 липня 2014 року (поліс АС/3908305) (а.с.9), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль "Хюндай", державний номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачці.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Відповідно до пункту першого статті 22 Закону «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Матеріальні збитки, завдані автомобілю позивача, ПрАТ "Страхова компанія "Україна" оцінені в сумі 17 823 грн. 40 коп., відшкодування яких позивачка й до нині не отримала, проте визнані відповідачем (а.с. 8).
Згідно ст.37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів.
Позивач, як постраждалий, надав страховику винної в ДТП особи всі необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, проте відповідачем не вчасно прийнято рішення про виплату страхового відшкодування без обґрунтованих підстав (а.с.8).
Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Таким чином, підлягає стягненню з ПрАТ "Страхова компанія "Україна" на користь позивача 17 823 грн. 40 коп. - страхового відшкодування.
Проте, не всі вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними.
Так, вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування не можуть бути задоволені з тих підстав, що вони не засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки положення п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулює правовідносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб"єктом цього договору, а тому правових підстав щодо стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "Україна" пені немає.
Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року.
Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України).

Вимоги про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню, виходячи із таких правових підстав.

Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме потерпілим від протиправних дій страхувальника відповідача у справі й відповідачем не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.ст. 526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак й наслідки невиконання зобов»язань за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні.

За правилами ст. 5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки позивач не є суб"єктом договірних правовідносин з ПрАТ "Страхова компанія "Україна", а тому правових підстав щодо стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "Україна" індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми немає.

Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 1 000 грн. 00 коп., вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають відмові у їх задоволенні, виходячи із наступних підстав.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, не всі докази позивача обґрунтовані та доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України)

Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, членів його сім"ї чи близьких родичів, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів.

Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв"язок між вказаною моральною шкодою і протиправною діяльністю відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати (судовий збір) в розмірі 178 грн. 23 коп.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 5, 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294, ч.1 ст. 3607 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" про стягнення страхового відшкодування й фінансових санкцій за невиконання зобов»язань та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", код ЄДРПОУ - 30636550, на користь ОСОБА_2 17 823 грн. 40 коп. - страхового відшкодування; 178 грн. 23 коп. - судового збору, а всього - 18 001 (вісімнадцять тисяч одна) грн. 63 (шістдесят три) коп.

В решті вимог відмовити.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішенні невідкладно направити відповідачу після його проголошення рекомендованою поштою (зі зворотнім повідомленням).

Позивач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, подавши до апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: Коренюк А.М.