Номер провадження: 22-ц/785/5429/15
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Книгиницькому О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року по справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житла,-

встановила:

У листопаді 2013 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила виселити ОСОБА_3 з самовільно зайнятого підсобного приміщення, загальною площею 15,77 кв.м., та квартири АДРЕСА_1, загальною площею 24,15 кв.м., без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що КП ЖКС «Портофранківський» було встановлено, що ОСОБА_3, будучи власницею квартири АДРЕСА_2, самовільно зайняла підсобне приміщення, загальною площею 15,77 кв.м., та квартиру № 23, загальною площею 24,15 кв.м., які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі. Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено. Виселено ОСОБА_3 з самовільно зайнятого підсобного приміщення, загальною площею 15,77 кв.м., та квартири № 23, загальною площею 24,15 кв.м., розташованих в житловому будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі, без надання іншого житлового приміщення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року зазначеним вимогам не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила виселити останню з самовільно зайнятого підсобного приміщення, загальною площею 15,77 кв.м., та квартири АДРЕСА_1, загальною площею 24,15 кв.м., без надання іншого жилого приміщення, з посиланням на те, що відповідачка самовільно зайняла зазначені приміщення.

У самій позовній заяві позивач вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 була списана з житлового фонду, тобто не є житловим приміщенням.

Питання щодо виселення фізичних осіб з жилих приміщень регулюються ст.ст. 109-117 ЖК України.

Відповідно до витягу з рішення виконкому Центральної райради народних депутатів № 10 від 20.01.1981 року квартиру АДРЕСА_1 знято з балансу як непридатну для проживанню та передано під сарай(а.с.35).

Зазначені обставини підтверджуються довідкою начальника ЖЄУ-37 від 18.02.1993 року, актом дослідження житлових умов ЖЄУ-37 від 12.10.1989 року та рішенням домового комітету від 30.01.1981 року (а.с.38, 40, 41).

Таким чином, суд першої інстанції помилкового застосував положення ст. 116 ЖК України, яка регулює питання виселення осіб з жилих приміщень.

А як було встановлено судом позивач просить виселить ОСОБА_3 з нежитлового приміщення, що не передбачено положеннями ст. 116 ЖК України.

Тобто у даній справі такий спосіб захисту прав як виселення не відповідає характеру порушеного права.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів перелічені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що матеріали справи не містять відомостей кому на праві власності належать спірні приміщення, з яких Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просить виселити ОСОБА_3, та судом першої інстанції зазначене з'ясовано не було.

У суду апеляційної інстанції також була відсутня така можливість, оскільки представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, двічі не з'явився до судового засідання.

В обґрунтування того, що відповідачка самовільно зайняла підсобне приміщення, суд першої інстанції посилався на акт та довідку КП ЖКС «Порто-Франківський» від 06.11.2013 року та 07.11.2013 року щодо зобов'язання ОСОБА_3 надати документи на самовільно зайняте приміщення та про необхідність його звільнення, які, доречи, належним чином не завірені (а.с. 4, 6).

Зазначені акт та довідка КП ЖКС «Порто-Франківський», на думку судової колегії, не можуть бути належними та допустимим доказами того, що відповідачка самовільно зайняла спірні приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції, при ухваленні рішення, не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для справи, та в порушення вказаних вище норм матеріального та процесуального права безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що ОСОБА_3 при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 121,8 грн..

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житла відмовити.

Стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 121,8 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов