Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий екватор» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий екватор» (далі - ТОВ «Золотий екватор» ) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог зазначала, що 27 вересня 2013 року її було прийнято на посаду помічника оператора заправної станції «WOG» в ТОВ «Золотий екватор», розташованої у м. Маріуполі по вул. Купріна, 60. Нею було написано заяву про прийом на роботу та передано начальнику станції ОСОБА_5, яка проводила з нею стажування протягом дня, після чого вона передала їй трудову книжку.

15 жовтня 2013 року ОСОБА_5 почала пред'являти претензії щодо неприбраної території АЗС за іншу змінницю та повідомила про її звільнення. В результаті чого її почали не допускати до виходу на роботу та відмовлялись оплатити заробітну плату за відпрацьовані 11 змін. Вона звернулась з заявою про порушення трудових прав до прокуратури Жовтневого району м. Маріуполя, після чого ОСОБА_5 видала трудову книжку, однак не здійснила повний розрахунок за відпрацьовані зміни, недоплатила 146,50 грн. Ознайомившись з виданою трудовою книжкою їй (позивачу) стало відомо, що керівництвом ТОВ «Золотий екватор» не було внесено даних про прийом на роботу, а також відсутній будь-який запис про звільнення. У зв'язку з незаконним звільненням їй також завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 5 000 грн.

З огляду на зазначене, ОСОБА_4 просила суд поновити її на роботі в ТОВ «Золотий екватор» в якості помічника оператора на заправній станції «WOG», зобов'язавши відповідача внести відповідні записи про прийом на роботу з 27 вересня 2013 року до трудової книжки, визнати звільнення незаконним, стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 146,50 грн, зобов'язати відповідача виплатити середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 15 жовтня 2013 року по день поновлення на роботі, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Золотий екватор» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду у частині відмови у позові, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у позові про поновлення на роботі, суди виходили із того, що на виконання вимог наказу директора ТОВ «Золотий екватор» від 01 квітня 2011 року № 55/2, Закону України «Про охорону праці», п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 року «Про затвердження правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» ОСОБА_4 не отримала задовільних результатів проходження стажування та перевірки знань з питань охорони праці, навчання на спеціальних курсах з одержанням відповідного посвідчення не пройшла, а тому до самостійної роботи оператором АЗС не допущена із законних підстав.

Укладення трудового договору шляхом фактичного допуску до роботи доказами не підтверджено.

Таких висновків суди дійшли на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, належної оцінки зібраних доказів та із правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.П. Дербенцева

О.П. Касьян

В.О. Савченко