Справа № 1307/61/12 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2947/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Львівська» на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року за позовом Кредитної спілки «Львівська» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Львівська» про визнання недійсним кредитного договору №2010-1992 від 22.06.2010 року, -

встановила:

Встановлено, що 10.01.2012 року Кредитна спілка «Львівська» звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що виходячи із свого статуту КС «Львівська» надала кредит відповідачці ОСОБА_4 згідно кредитного договору №2010/1002 від 22.06.2010 р, в розмірі 4850 грн. із сплатою 68% річних за користування кредитом до 22.06.2012 року.

Крім того 22.06.2010 р. між КС «Львівська» та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено договори поруки, згідно яких у випадку невиконання ОСОБА_4 своїх зобов"язань по своєчасному поверненню позики на умовах і в строки, визначені кредитним договором №2010-1002 від 22.06.2010 р. вони, як поручителі зобов"язалися, на вимогу КС «Львівська», виконати умови договору та погодилися на застосування до них всіх умов згаданого кредитного договору.

Протягом терміну дії договору ОСОБА_4 не виконала своїх зобов"язань перед КС «Львівська» згідно укладеного договору, тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 14215 грн.58коп.

В ході розгляду справи в суді, позивач збільшив свої позовні вимоги і просив стягнути солідарно з відповідачів 32 971 грн.77 коп. та судовий збір(а.с.123,159-160).

21.03.2015 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов в якому просила ухвалити рішення про визнання недійсним кредитного договору №2010-1002 «Ринковий-готівковий», укладений 22.06.2010 р. між нею та КС "Львівська", оскільки вона кошти в сумі 4850 грн. не отримувала (а.с.44-45).

Оскарженим рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року у задоволенні позову Кредитної спілки «Львівська» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Львівська» про визнання недійсним кредитного договору №2010-1992 від 22.06.2010 року - задоволено.

Визнано кредитний договір №2010-1002 від 22.06.2010 року, укладений між Кредитною спілкою «Львівська» та ОСОБА_4 недійсним.

Рішення суду оскаржила КС «Львівська».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вказує, що судом не було належним чином досліджено обставини, на які він посилається в рахунок відмови позивачу в задоволенні його вимог, а саме суд вказує на нікчемність кредитного договору №2010-1002 від 22.06.2010 року, оскільки, як заявила відповідач ОСОБА_4, кредитного договору вона не підписувала, а підпис було підроблено, хоча ніякої відповідної експертизи не призначалося і не проводилося. Крім того, судом не було взято до уваги те, що відповідачі сплачували грошові кошти після укладення кредитного договору, тим самим визнавши даний договір.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги КС «Львівська».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд прийняв до уваги пояснення ОСОБА_4, яка пояснила, що в 2008 році отримала в КС «Львівська» кредит в сумі 4850 грн. Щомісячно вона погашала кредит, здійснюючи всі проплати в приміщенні магазину «Технолюкс» у м.Жидачеві, сплачуючи гроші безпосередньо представнику КС «Львівська» ОСОБА_7, яка сама вела облік всіх коштів і, відповідно, підтверджуючі документи про сплату кредиту зберігалися в неї. Через деякий час на місці ОСОБА_7 стала працювати інша особа, а відповідачці стало відомо, що ОСОБА_7 судили за підробку документів.

В червні 2010 року в приміщенні магазину «Технолюкс» представник КС «Львівська» запропонував їй підписати договір який, зі слів представника, її ні до чого не зобов"язує, а просто вона повинна внести плату, яка ще не сплачена за договором 2008 року. Вона, згідно власних підрахунків вважала, що кредит, отриманий нею у 2008 р. повинен бути погашений і поцікавилая у КС «Львівська» про стан залишку і коли їй відповіли, то вона зрозуміла, що її ввели в оману, а тому припинила проводити будь-які виплати в рахунок погашення кредиту. Після цього, отримавши у січні 2012 р. копію позовної заяви з додатками, вона остаточно зрозуміла, що її обманули, оскільки сплачені нею гроші в рахунок погашення кредиту не зарахували, тому вона звернулася з зустрічним позовом.

Суд також прийняв до уваги пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які суду пояснили, що 22.06.2010 р. вони були присутніми, як представник КС «Львівська» , а не голова правління КС «Львівська» ОСОБА_2, оформила кредитний договір у магазині "Технолюкс" у м.Жидачеві з ОСОБА_4 Жодних грошей ОСОБА_4 при укладенні даного договору не отримувала. Крім того про збільшення кредитної ставки, як пояснила ОСОБА_6, вона поручитель, не була повідомлена позивачем і такі умови з поручителями позивач не обговорював, а тому вони позов не визнають.

Аналізуючи касовий ордер №14 від 22.06.2010 року, суд зробив висновок, що даний документ свідчить про те, що відповідачка 22.06.2010 р., отримавши кредит, в цей же день сплатила частину кредиту, тобто 3096.42 коп., а в позовній заяві позивача та долучених розрахунках, заборгованість по кредиту становить та ж сама сума, яку отримала відповідачка, тобто 4850 грн.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд вказав, що представник позивача не зміг довести розмір заборгованості як по тілу кредиту, так і по відсотках.

Суд також виходив з того, що в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 пояснила, що кредит в сумі 4850 грн. 22.06.2010 року вона в КС «Львівська» не отримувала, а отримувала у 2008 році та, що представник позивача пояснив, що КС «Львівська» не уклала з ОСОБА_4 договір кредиту, а переуклала старий договір за 2008 рік, а тому за переукладеним договором ОСОБА_4 гроші в сумі 4850 грн. не видавалися.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Судовою колегію встановлено, що між позивачем та ОСОБА_4 16 травня 2008 року було укладено кредитний договір №2008-1917ск, за яким вона отримала 3350 грн. на строк до 16.05.2010 року (а.с.162).

З представлених прибуткових касових ордерів вбачається, що ОСОБА_4 сплатила всі платежі по цьому договору (а.с.238, 239, 240, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 247 , 248 , 249, 250, 251, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259, 260, 261, 262, 263, 264, 265, 266, 267, 268, т.1).

При цьому відповідно до прибуткових касових ордерів №№14,15,16 за 22.06.2010 року ОСОБА_4 сплачено останні суми на погашення боргу по кредитному договору №2008-1917ск від 16 травня 2008 року: 3096 грн. за кредит, 664,82 грн. за відсотки та 496,48 грн. за додаткові відсотки ( а.с. 264, 265, 266).

На вказаних прибуткових касових ордерів є підпис ОСОБА_4

Сплату цих коштів вона не оспорює та ці суми не є предметом судового спору.

Як пояснили представники КС «Львівська» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в засіданні судової колегії лише після сплати вказаного боргу по кредитному договору від 16 травня 2008 року з ОСОБА_4 був укладений новий договір 22.06.2010 року.

Таким чином жодного боргу ОСОБА_4 за кредитним договором №2008-1917ск від 16 травня 2008 року не було по стану на 22.06.2010 року, а тому не заслуговують на увагу її посилання на те, що 22.06.2010 рокувона переуклала старий договір за 2008 рік.

З представленої копії видаткового касового ордеру від 22 червня 2010 року, який має №08921, вбачається, що ОСОБА_4 одержала кредит в сумі 4850 грн. (а.с.39 т.1, а.с.27, т.2).

На спростування цієї обставини ОСОБА_4 жодних доказів за зустрічним позовом не представила.

При таких обставинах не заслуговують на увагу її посилання на те, що її підпис було підроблено. Клопотання про призначення відповідної експертизи не заявлялося і така не проводилася.

З врахуванням того, що її інтереси захищав адвокат, немає підстав вважати, що їй та адвокату під час тривалого розгляду справи не було відомо щодо можливості подачі такого клопотання.

Вирішуючи питання про докази у справі, суд мав враховувати принцип змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України ) та обов'язок доказування (стаття 60 ЦПК).

Кожна зі сторін, у тому числі й іноземні особи, повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Доказами згідно зі статтею 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Встановлено, що відповідачі не були допитані як свідки, а отже відповідно пояснення відповідачів згідно ст.57 ЦПК України суд не вправі був прийняти до уваги.

Тому пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які суду пояснили, що 22.06.2010 р. вони були присутніми при оформленні кредитного договору у магазині «Технолюкс» у м.Жидачеві і ОСОБА_4 при укладенні даного договору жодних грошей не отримувала, не є допустимими доказами.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_7 судили за підробку документів, не заслуговують на увагу, оскільки з копії постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2015 року по закриття кримінальної справи вбачається, що по цій справі ОСОБА_4 не була визнана потерпілою, а отже не встановлено неправомірних дій ОСОБА_7 щодо ОСОБА_4 (а.с.273-274, т.1).

Не знайшли свого підтвердження заперечення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо безпідставності позовних вимог кредитної спілки «Львівська» до них, як до поручителів.

Так, в заяві на кредит та в договорах поруки від 22.06.2010 року є підписи ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вони не оспорюють, а тому є підстави вважати, що вони заключили ці договори, а тому повинні нести відповідальність за цими договорами, копії яких є в матеріалах справи (а.с.6, 8, 9, 12, 213, 215 зв., 227 т.1).

При цьому судова колегія враховує те, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені окремі договори поруки, тому вони несуть відповідальність окремо за цими договорами солідарно з ОСОБА_4

Встановлено, що КС «Львівська» в обґрунтування позовних вимог представила розрахунки заборгованості, які судова колегія приймає до уваги (а.с. 15, 124, 161, т.1).

На спростування цього розрахунку ОСОБА_4 не подано доказів.

Також встановлено, що КС «Львівська» зарахувала всі платежі, які ОСОБА_4 провела на погашення заборгованості по договору від 22.06.2010 року на суму 2500 грн.

Тому безпідставним є висновок суду про те, що є не зарахована сума 200 грн. по квитанції до прибуткового касового ордера від 24.01.2011 р. по відсотках (квитанція 02957).

Уточнивши вказаний розрахунок, представники КС «Львівська» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали в засіданні судової колегії розрахунок заборгованості на суму 27 635 грн. 50 коп. без позовних вимог щодо стягнення суми 664,11 грн.- 3% річних та суми упущеної вигоди 4672,16 грн.

Судова колегія вражає, що є підстави врахувати цей розрахунок при вирішенні даної справи, так як позивач вправі скористатись своїм правом щодо уточнення та зменшення розміру заборгованості.

11.08.2011 року, 10.10.2011 року та 7.11.2011 року КС «Львівська» направляла повідомлення про необхідність сплатити борг ОСОБА_4, які залишились без реагування (а.с.221-225. т.1).

Жодних заперечень на ці претензії відповідачі не подавали.

В той же час відповідно до вищевказаних прибуткових касових ордерів до 16.01.2012 року ОСОБА_4 проводила проплату коштів на виконання договору, а отже визнавала оспорюваний договір.

Таким чином встановлено, що і після подачі позовної заяви КС «Львівська» 10.01.2012 року ОСОБА_4 не оспорювала кредитний договір №2010-1002 від 22.06.2010 року і такий почала оспорювати вже після початку розгляду справи.

При таких обставинах рішення суду слід скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Слід стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості перед Кредитною спілкою «Львівська» у розмірі 27 635 грн. 50 коп.

Також слід стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суму заборгованості перед Кредитною спілкою «Львівська» у розмірі 27 635 грн. 50 коп.

Одночасно слід стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь КС «Львівська» судовий збір з кожного в розмірі по 117,67 грн. (а.с.16,287).

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Львівська» - задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Львівська» про визнання недійсним кредитного договору №2010-1002 від 22.06.2010 року - відмовити.

Позов Кредитної спілки «Львівська» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.НОМЕР_2, зареєстрованої АДРЕСА_1), суму заборгованості перед Кредитною спілкою «Львівська» у розмірі 27 635 ( двадцять сім тисяч шістьсот тридцять п'ять ) грн. 50 ( п'ятьдесять) коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1) ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ід.НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1) суму заборгованості перед Кредитною спілкою «Львівська» у розмірі 27 635 ( двадцять сім тисяч шістьсот тридцять п'ять ) грн. 50 ( п'ятьдесять) коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь КС «Львівська» судовий збір в розмірі по 117,67 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.