Справа № 373/2151/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі :

головуючого-судді Залеської А.О.

за участі секретаря Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання права користування жилим приміщенням (квартирою),

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та просить визнати за нею право користування жилим приміщенням (квартирою) АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що дану квартиру отримав її батько-військовослужбовець ще у 1980 році на сім`ю з трьох чоловік, вона була зареєстрована там від народження. Квартира належить до житлового фонду Міністерства оборони України. У квітні 2013 року вона виїхала за місцем служби свого чоловіка в Автономну Республіку Крим, а через рік її сім`я з п`яти осіб у зв`язку з анексією Криму переїхала до м. Переяслав-Хмельницький та отримала житло, як тимчасово переміщені особи, в АДРЕСА_2 . На день пред`явлення цього позову її батьки померли. Позивач вважає, що має особисте право на користування спірним житлом, оскільки раніше була зареєстрована в квартирі та після повернення з Криму фактично вселилась туди, коли мати була ще жива, доглядала за нею до смерті, не полишає квартири і до тепер.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що отримане житло в АДРЕСА_2 є тимчасовим, це трьохкімнатна квартира загальною площею близько 62 кв.м., а сім`я велика троє дітей, а тому вона вважає, що має право на користування також і двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , житловою площею 27,2 кв.м. Після переселення з Криму вона не зареєструвалась в цій квартирі, так як мати була ще жива і вона планувала зробити це пізніше, після того як реалізує своє право на отримання житла для всієї сім`ї, як тимчасово переміщеної з Криму. В Автономній Республіці Крим їх сім`я також мала тимчасове житло і там вони перебували там на квартирному обліку.

Представник відповідача Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України Боголей І.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що ОСОБА_1 втратила право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , так як знялась з реєстрації ще в 2013 році та виїхала за чоловіком військовослужбовцем ОСОБА_2 до АР Крим за місцем його служби. Там ця сім`я отримала тимчасове житло та стала на квартирний облік. Сам ОСОБА_2 та троє спільних з позивачкою дітей ніколи не були зареєстровані у спірній квартирі. Прибувши до м. Переяслав-Хмельницького, позивач ОСОБА_1 , набула статусу тимчасово переміщеної особи та отримала за рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради ордер на сім`ю з п`яти осіб для вселення в квартиру по АДРЕСА_2 , де позивачка та всі члени її сім`ї зареєструвались 29.05.2014. У спірній квартирі АДРЕСА_1 в цей час була зареєстрована мати позивача, вдова колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського КЕУ Міністерства оборони України з проханням надати їй та членам її сім`ї для проживання вказану квартиру, посилаючись на те, що вона раніше була там зареєстрована згідно ордеру № 1634 від 12.11.1980. Врахувавши те, що сім`я багатодітна, вимушено переселилась з АР Крим, чоловік заявниці є військовослужбовцем, КЕУ 10.06.1914 надало згоду на реєстрацію всієї сім`ї у цій квартирі вже після смерті матері заявниці. Однак, наступного дня стало відомо, що до паспортного столу Переяслав-Хмельницького міського Управління ДМС України в Київській області для реєстрації у спірній квартирі заявниця не звернулась, а лише один ОСОБА_2 надав документи на реєстрацію. Останній раніше ніколи не був зареєстрований у цій квартирі. Для запобігання такої ситуації, що сім`я ОСОБА_4 , яка прибула з Криму може отримати одразу два житлові приміщення для проживання, Київське КЕУ 11.06.2014 терміново повідомило Переяслав-Хмельницьке міське Управління ДМС про призупинення реєстрації членів цієї сім`ї у спірній квартирі.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (кожен окремо) суду показали, що знають позивача ОСОБА_1 , як дочку своїх сусідів по будинку, нині покійних ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Знають, що позивач вийшла заміж, народила дітей та поїхала за чоловіком-військовослужбовцем до АР Крим. Навесні 2014 року вона з дітьми приїхала з Криму в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району в квартиру АДРЕСА_1 до своєї матері. Доглянула матір до смерті та поховала її. З тих пір вони періодично бачать біля будинку ОСОБА_1 та її дітей. Бачили як позивач розвішувала білизну, йшла на автобус, тощо.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що у березні-квітні 2014 року вона познайомилась з ОСОБА_1 . Остання зареєструвалась в гуртожитку по АДРЕСА_3 . Це було формально, але необхідним, для отримання тимчасового житла, як переселенцями з АР Крим. Вона, як депутат Переяслав-Хмельницької міської ради знає, що у кінці травня міська рада задовольнила заяву ОСОБА_1 та вирішила надати на сім`ю з п`яти осіб (з них троє дітей) трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Їй відомо, що в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району у відомчій квартирі проживала мати позивачки, яка раптово померла. Тепер позивач бореться за цю квартиру і, на думку свідка, має на неї права.

Вислухавши сторони, свідків дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ордера №1634 від 12 листопада 1980 року Київського КЕУ МО СРСР батьку позивача ОСОБА_8 , як військовослужбовцю, та членам його родини (дружині ОСОБА_3 , дочці - ОСОБА_10 ), було надано квартиру АДРЕСА_5 .(а.с.11-12).

Квартира перебувала на балансі житлового фонду Міністерства оборони України і не знята з нього по цей день.

02 липня 2002 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінили прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про одруження.(а. с. 37)

Зі слів позивача встановлено, що після реєстрації шлюбу сім`я проживала на квартирі в с. Дівички, яку винаймав чоловік позивачки ОСОБА_2 . У них народилось троє дітей: ОСОБА_12 , 2006 р.н., ОСОБА_13 , 2008 р.н. та ОСОБА_14 , 2010 р.н. Чоловік позивачки був військовослужбовцем та служив у військовій частині в с. Дівички. ОСОБА_15 позивача з дітьми був зареєстрований в гуртожитку, а вона продовжувала бути зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1 . Вони перебували на квартирному обліку, як сім`я військовослужбовця.

19 квітня 2013 року ОСОБА_1 , разом чоловіком та дітьми виїхала на нове постійне місце служби свого чоловіка, а саме: в Автономну Республіку Крим, м. Сімферополь, в зв`язку з чим вона знялась з реєстрації в/ч АДРЕСА_6 . та 14 травня 2013 року зареєструвалась в АДРЕСА_7 . За новим місцем служби ОСОБА_2 став на квартирний облік. Ці обставини повідомила позивач, їх визнав представник відповідача, а тому вони за правилами ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім цього, зміна місця проживання позивачки підтверджується її паспортом НОМЕР_1 , виданим 11.01.2003 Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.8, 25,26 ).

Відповідно до ст. 107 ЖК УРСР, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача, або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 вибула з кв. АДРЕСА_8 , наймачем якої був її батько ОСОБА_8 , а після його смерті - мати ОСОБА_3 , на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, вона втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Що це було тимчасове (вимушене) залишення житлового приміщення з наміром повернутись туди в майбутньому позивач суду не повідомила та не доводила в суді.

Як пояснила ОСОБА_1 , у березні 2014 року вона прибула з АР Крим до м. Переяслав-Хмельницького Київської області у зв`язку з вимушеним залишенням анексованої території та разом з членами своєї родини отримала статус тимчасово переміщених осіб.

Користуючись своїм правом на позачергове отримання тимчасового житла, ОСОБА_1 отримала у виконавчому комітеті Переяслав-Хмельницької міської ради ордер на вселення в трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та зареєструвалась в ній 29.05.2014. Зі слів позивача там зареєструвались також її діти та чоловік ОСОБА_2 , який прибув до м. Переяслав-Хмельницький пізніше.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.13).

Згідно довідки виконавчого комітету Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району № 278 від 05.06.2014 ОСОБА_1 доглянула матір до смерті та поховала її (а.с.14).

Після смерті матері позивач остаточно не полишила спірної квартири, використовує житлову площу для власних потреб та сплачує комунальні платежі, що підтвердили свідки, доводиться актом депутата та копіями платіжних квитанцій (а.с.19,20)

Сторони визнали, що після смерті матері ОСОБА_1 звернулась до Київського КЕУ МОУ з проханням надати дозвіл на реєстрацію в квартирі АДРЕСА_8 , де до дня смерті була зареєстрована її мати ОСОБА_3 .

Між сторонами виник спір про право проживання у цій квартирі позивача, або її чоловіка окремо один від одного з одночасним збереженням права іншого подружжя та дітей на проживання в квартирі АДРЕСА_4 , що була надана цій сім`ї.

Відповідно до листа Юридичного департаменту Міністерства оборони України від 12.06.2015 року за №298/3/320, адресованого ОСОБА_1 , підстави для надання дозволу на реєстрацію за адресою АДРЕСА_9 відсутні, оскільки рішенням Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 27.05.2-14 №182-11, сім`ї ОСОБА_4 надано житлове приміщення по АДРЕСА_2 . На даний час, майор ОСОБА_2 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України не перебуває (а.с.15).

Довідка Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 05.06.2014 року за №278 та намагання позивача довести суду те, що вона вела спільне господарство зі своєю матір`ю ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є належним доказом, оскільки не містить інформацію, щодо предмету доказування. Так, встановлено, що позивачка мала свою сім`ю, яка отримала статус тимчасово переміщеної з Автономної Республіки Крим, а тому житлові питання позивача та членів її сім`ї за її ж зверненням були врегульовані відповідно до цього статусу та згідно ст.ст. 132-1, 132-2 Житлового кодексу України, а не відповідно до ст.ст. 64, 65 цього Кодексу, на які послався представник позивача у своїх поясненнях.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 добровільно скористалась своїм правом на житло у спосіб, який сама обрала (ст. ст. 132-1, 132-2 ЖК України). За життя матері вона не зареєструвалась у спірній квартирі як член сім`ї наймача, а після її смерті положення ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України не мають правового значення для позивача.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що права позивача ОСОБА_1 на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_8 , яка належить до житлового фонду Міністерства оборони України, припинились у квітні 2013 року після вибуття її на постійне місце проживання до іншого населеного пункту м. Сімферополь, АР Крим, а після вимушеного переселення звідти до м. Переяслав-Хмельницького Київської області у квітні 2014 року її житлові права на квартиру в селі Дівички Переяслав-Хмельницького району не були поновлені не з вини відповідача, а з власної волі позивача, яка обрала інший спосіб забезпечення себе та своєї сім`ї житлом та в іншому населеному пункті м. Переяслав-Хмельницький. А тому вважати, що права позивача на квартиру АДРЕСА_8 порушені немає підстав. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 71,107, 132-1, 132-2 ЖК України, ст.ст.10, 11, 57-62, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання права користування жилим приміщенням (квартирою) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ А.О.ЗАЛЕСЬКА