У Х В А Л А

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Сеніна Ю.Л.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від

26 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року, позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн; у задоволенні інших вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року у відкритті касаційного провадження відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування вказаної ухвали суду касаційної інстанції та ухвалення нового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статей 23, 1167 ЦК України, статей 23, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 11 червня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які, визначаючи розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди, урахували сукупність досліджених доказів та обставини справи, зокрема урахували, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях унаслідок отриманих тілесних ушкоджень та пов'язаного з цим лікування, душевних стражданнях та болю, пригніченні, втраті часу, порушенні звичного життя, відносин з оточуючими та в сім'ї, де виховуються неповнолітні діти, необхідності затрати зусиль для відновлення здоров'я та звичних життєвих зв'язків, обмеженні її у виконанні обов'язків матері, що заподіяло їй додаткових страждань, а також виходили з того, що твердження ОСОБА_4 про те, що внаслідок ДТП у неї, крім тілесних ушкоджень, з'явились також такі захворювання як сечокам'яна хвороба та кіста правого яєчника, належними доказами не підтверджено та не доведено наявність причинного зв'язку між ДТП та вказаними хворобами. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до страхової компанії, апеляційний суд, керуючись статтями 27, 31 ЦПК України, виходив з того, що з позовної заяви та клопотання про залучення до участі в справі страхової компанії, вбачається відсутність конкретизації позовних вимог до страхової компанії, правового обґрунтування та визначення суми коштів, які б слід було б стягнути на відшкодування моральної шкоди зі страхової компанії.

У наданій як приклад ухвалі від 10 лютого 2015 року, постановленій у кримінальній справі, суд касаційної інстанції, визначаючи розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди, вказав, що урахував конкретні обставини справи, але не зазначив, які саме.

В ухвалі від 17 червня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду про визначення розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди та в обґрунтування цього вказав, що суд урахував характер та обсяг моральних страждань; відхилив доводи касаційної скарги страхової компанії про те, що позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, та зазначив про відсутність інших доводів про неправильність судового рішення в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди зі страхової компанії.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України А.Г. Ярема Ю.Л. Сенін В.М. Сімоненко