АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7388/15 Справа № 172/1319/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Порох К. Г. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 03 березня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNI0АЕ00001629, відповідно до умов якого, останній отримав кредитні кошти у розмірі 10 075,29 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56% на рік, термін повернення 01 лютого 2013 року, однак, в порушення умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05 серпня 2014 року становить 14 599,88 доларів США, яка складається із: 5 169,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 628,64 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 121,04 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 965,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штрафи відповідно до договору: 20,34 доларів США- фіксована частина, 694,26 доларів США - процентна складова, тому просили стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року у розмірі 14 599,88 доларів США, що еквівалентно 179 432 грн. 47 коп.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року в розмірі 7 249,87 доларів США, що за курсом 12,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 серпня 2014 року складає 89 155 грн. 94 коп., яка складається із: 5 169,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 628,64 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 121,04 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 965,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно

до договору: 20,34 доларів США - фіксована частина, 344,26 доларів США - процентна складова (5% від 6885,27дол.США). В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року змінити в частині зменшення суми неустойки, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржувалося.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 03 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір № DNI0АЕ00001629, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 10 075,29 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2013 року (а.с.9-15).

Також, сторонами було укладено та підписано додаток №1 та додаток №2 до кредитно-заставного договору №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року, а саме графік погашення кредиту (а.с.16, 17).

Відповідно до вищезазначеного договору ОСОБА_3 надав банку у заставу автомобіль Hyundai H-1 державний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, а саме, з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахункам договору №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року автомобіль Hyundai H-1 державний номер НОМЕР_1, як заставне майно реалізований 15 лютого 2011 року та від реалізації вказаного автомобіля в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року надійшло 7 586,21 доларів США (а.с.63- 66).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору, в результаті чого, станом на 05 серпня 2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 14 599,88 доларів США, яка складається із : 5 169,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 628,64 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 121,04 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 965,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штрафи відповідно до договору: 20,34 доларів США - фіксована частина, 694,26 доларів США - процентна складова (а.с.5-7, 8).

Задовольняючи частково позовні вимоги банку суд першої інстанції посилався на можливість зменшення розміру неустойки та стягнення її у розмірі: 965,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 20,34 доларів США - фіксована частина, 344,26 доларів США - процентна складова, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через порушення норм матеріального права, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч.2 ст. 592 ЦК України, передбачається право банку дострокового виконання грошового зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави.

Як вбачається з матеріалів справи 03 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір №DNI0АЕ00001629, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 10 075,29 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2013 року (а.с.9-15).

Відповідно до вищезазначеного договору ОСОБА_3 надав банку у заставу автомобіль Hyundai H-1 державний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається згідно Акту від 27 жовтня 2009 року автомобіль Hyundai H-1 державний номер НОМЕР_1 був переданий відповідачем представникам банку (а.с.37).

Вищевказаний автомобіль 15 лютого 2011 року банком було реалізовано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року за суму 7 586,21 доларів США (а.с.63- 66).

Звернувшись до суду 15 жовтня 2014 року зі вказаними позовними вимогами, банк посилався на те, що ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року, в результаті чого, станом на 05 серпня 2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 14 599,88 доларів США, яка складається із: 5 169,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 628,64 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 121,04 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 965,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штрафи відповідно до договору: 20,34 доларів США - фіксована частина, 694,26 доларів США - процентна складова, які просили стягнути з відповідача на користь банку (а.с.3, 4, 5-7, 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня за прострочення оплати.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Як зазначалося вище автомобіль, який перебував у заставі банку був переданий банку відповідачем ОСОБА_3 27 жовтня 2009 року, та реалізація автомобіля відбулася лише 15 листопада 2011 року, а з позовними вимогами банк звернувся до суду 15 жовтня 2014 року (а.с. 3, 4, 37, 63- 66).

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що своїми діями банк сприяв збільшенню розміру пені та штрафів, оскільки з 27 жовтня 2009 року (з дати передачі відповідачем заставного автомобіля банку) до 15 листопада 2011 року (дати реалізації банком цього автомобіля) та дати звернення банком до суду зі вказаними позовними вимогами - 15 жовтня 2014 року, банк тривалий час - майже п'ять років, не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків, чим дійсно сприяв збільшенню розміру пені та штрафів, та суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 965,91 доларів США та зменшення суми штрафів - процентної складової до 344,26 доларів США.

Однак, стосовно стягнення суми неустойки в іноземній валюті - долари США, слід зазначити, відповідно до положень ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку , встановленому спеціальним законодавством України. Регулювання правовідносин у сфері валютного регулювання і валютного контролю відбувається на підставі положень Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93).

Враховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Проте фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені та штрафів можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Тобто, пеня, та штрафи за несвоєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язання по кредитно-заставному договору №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року мають бути стягнуті лише у гривні, а тому сума пені та штрафів, що повинна бути стягнута з відповідача на користь банку, згідно курсу валюти на час ухвалення цього рішення має становити: сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 965,91 доларів США, що в еквіваленті становить 20 902 грн. 29 коп., та сума штрафів: штраф фіксована частина в розмірі 20,34 доларів США, що в еквіваленті становить 440 грн. 16 коп., штраф процентна складова в розмірі 344,26 доларів США, що в еквіваленті становить 7 449 грн. 78 коп. (а.с.131).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафів з ухваленням в цій частині нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати частково в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 965,91 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 20,34 доларів США - фіксована частина; 344,26 доларів США - процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №DNI0АЕ00001629 від 03 березня 2008 року - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 20 902 грн. 29 коп.; штраф фіксована частина в розмірі 440 грн. 16 коп.; штраф процентна складова в розмірі 7 449 грн. 78 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді