Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 21655 грн. 34 коп. та судові витрати.

Вимоги мотивує тим, що 01.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н., відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Проте ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 30.09.2015 року складає 21 655,34 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4 594,74 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 203,20 грн., заборгованості по пені та комісії у розмірі 2 350 грн. та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, що складається із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 107,40 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У поданій заяві представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить розглянути справу у відсутності представника банку.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що кредитний договір вона підписувала, однак кошти за ним не отримувала, банківською карткою користувався чоловік її подруги, тому вона заблокувала картковий рахунок та зверталася до банку з проханням реструктуризації заборгованості, на що їй запропонували неприйнятні для неї умови.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 01 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сумою кредитної лінії 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем заяви позичальника додатками до якої є довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Умови і правила надання банківських послуг (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 4-30).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1.1.5.6. умов і правил надання банківських послуг зумовлено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушує.

За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2015 року за загальну суму 21 655,34 грн., що включає: заборгованість за кредитом у розмірі 4 594,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 13 203,20 грн., заборгованість по пені та комісії у розмірі 2 350 грн. та штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, що складається із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 107,40 грн.

Відповідач заперечує проти заявленої ціни позову, посилаючись на її безпідставність.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано розрахунок заборгованості у якому наявна графа «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)», яка нарахована за період з 01.10.2013 року по 30.09.2015 року на загальну суму 2 350 грн. При цьому підстави такого нарахування у позові не наведено, не зазначено також складові вказаної суми заявленої до стягнення, не надано виписки по рахунку, що позбавляє суд можливості перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу у цій частині вимог, що в свою чергу вказує на недоведеність позивачем належними доказами розміру існуючої заборгованості. Тому у частині вимог про стягнення пені та комісії у сумі 2 350 грн. слід відмовити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також позивач просить стягнути штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме фіксовану частину штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентну складову штрафу у розмірі 1 107,40 грн.

Згідно з п. 2.1.1.7.6. умов і правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

З розрахунку заборгованості убачається, що востаннє кошти за кредитним договором вносилися 07.08.2013 року, у подальшому оплати не здійснювалися. Позов поданий до суду 03.11.2015 року, що підтверджується реєстром відправлень (а.с. 39).

Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Враховуючи викладене, виходячи із засад цивільного судочинства та недоведеності позивачем наявності негативних наслідків для останнього через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає можливим зменшити розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача до розміру 500 грн.

Доводи ОСОБА_2 про те, що кредитні кошти вона не отримувала не заслуговують на увагу, оскільки, як пояснила сама відповідач, кредитний договір вона підписувала, у зв'язку з чим взяла на себе зобов'язання по виконанню укладеного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст. 638 ЦК України).

За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з саме відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 4 594,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 13 203,20 грн. та штраф у розмірі 500,00 грн., а всього сума 18 297,94 грн. В решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 218 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.10.2015 року (а.с. 36).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 626, 629, 638, 616, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 01.04.2013 року станом на 30.09.2015 року у розмірі 18 297 грн. 94 коп. та судовий збір в сумі 1 218 грн., а всього суму 19 515 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 94 коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя