Номер провадження: 22-ц/785/4828/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д. суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі Павлючук Ю.В.

у відкритому судовому засіданні за участю представника ОСОБА_2 Набіла, по довіреності, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2 Набіла

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015р.

по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_2 Набіла про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015р. представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Набіла з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», з вини відповідача сталося ДТП, цей випадок визнано страховим, позивач на рахунок потерпілого власника пошкодженого транспортного засобу, автомобіля перерахував відшкодування. 11.10.2013 року на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, відповідач на теперішній час не вчинив дій на погашення суми боргу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10410,18 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні суду 1 інстанції позовні вимоги не визнала, при цьому пояснила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 Набіла на момент ДТП не була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», оскільки за змістом договору страхування (полісу) страхувальником вказаний власник автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, яка і повинна відповідати за позовом.

Рішенням місцевого суду від 10.03.2015р. позовні вимоги страховика задоволені.

Суд стягнув з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування 10410,18грн., судові витрати в сумі 243,60грн.(а.с.81-83).

В апеляційній скарзі апелянт, відповідач, просить рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про відмову позивачу в позові, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник страхової компанії не зявився, надішла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника.

У відповідності з вимогами ст.. 305ч2 ЦПК України неявка сторони яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України і Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до приписів ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника у разі якщо він керував транспортним засобом у стані спяніння, а також якщо страхувальник не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у встановлені Законом строки.

Встановлено, що 01.10.2012 року о 15.30 год. в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дав дорогу автомобілю марки «Тойота» держ.№ ВН 1227 ВМ під керуванням ОСОБА_4, який рухався по Люстдорфській дорозі і допустив з ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, на момент ДТП була застрахована згідно договору страхування (полісу) від 13.10.2011 року № АА/7820740 (а.с.5), однак після настання події, що має ознаки страхового випадку, ОСОБА_2 про ДТП письмово власника автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 не повідомив, а остання, в свою чергу, страхову компанію.

У звязку з цим, 03.10.2012 р. з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю марки «Тойота» держ.№ ВН 1227 ВМ, звернувся його власник ОСОБА_5

ДТП було визнано страховим та на рахунок потерпілого власника автомобіля марки «Тойота» держ.№ ВН 1227 ВМ перераховано страхове відшкодування в розмірі 10410,18 грн.

Вина відповідача в ДТП, ступінь його вини підтверджуються постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2012 року, відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП, його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.4). Таким чином, матеріалами адміністративної справи доказана вина відповідача. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За умовами договору страхування від 13.10.2011 року № АА/7820740 встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за укладеним договором.

Факт перерахування позивачем на рахунок потерпілого власника пошкодженого транспортного засобу суми страхового відшкодування в розмірі 10410,18 грн. підтверджується платіжними дорученнями: № 7065 від 02.08.2013 р. (а.с.22); № 7033 від 23.09.2013 р. (а.с.22 оборот); № 7104 від 02.10.2013 р. (а.с.23), № 7091 від 04.10.2013 р. (а.с.23 оборот).

Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі звіту про оцінку № 10-044 від 29.10.2012 року (а.с.7-9), цей висновок відповідачем не спростований

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході розгляду справи в суді 1 інстанції, в апеляційному суді представник відповідача посилався на те, що у даному випадку повинна відповідати власник автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3

Місцевий суд вказані доводи не прийняв до уваги, враховуючи вимоги ст. 1187 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач керував автомобілем НОМЕР_1 на відповідній правовій підставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний, зокрема, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (п. 33.1.3.); невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.).

В силу ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п. 38.1.1. п./п «ґ»).

По матеріалам справи встановлено, що 11.10.2013 року на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, відповідач в добровільному порядку вимоги страховика не виконав. Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, прийнявши до уваги вимоги закону, суд 1 інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача грошову суму, що була сплачена страховиком у відшкодування майнової шкоди.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Тому суд стягнув з відповідача на користь позивача сплачену останнім суму судового збору.

Колегія вважає, що рішення відповідає вимогам закону, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін, -

Керуючись ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 Набіла відхилити, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015р. по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_2 Набіла про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, судових витрат залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку подається протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

ОСОБА_6

ОСОБА_7