Ухвала

іменем україни

25 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом до відповідача про стягнення з останнього суми боргу в розмірі 343 960 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що він шляхом оформлення відповідних розписок надав відповідачу у борг грошові кошти без визначення терміну повернення, однак після пред'явлення вимоги про їх повернення відповідач кошти не повернув.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про існування між сторонами правовідносин, що виникають з договору підряду.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що відповідно до копій розписок, які містяться в матеріалах, ОСОБА_4 отримав 15 вересня 2009 року - 29 000 грн, 27 вересня 2009 року - 7 000 доларів США, що складає 56 000 грн, 04 жовтня 2009 року - 60 000 грн, 08 грудня 2009 року - 90 000 грн, 28 грудня 2009 року - 100 000 грн, 29 січня 2010 року - 9 860 грн.

12 липня 2013 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів, яка останнім була залишена без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивачем не доведено наявності у ОСОБА_4 зобов'язань з проводу повернення коштів, оскільки в наданих розписках відсутні посилання на те, що вказані кошти були отримані ОСОБА_4 саме у позику, а також відсутнє зазначення про зобов'язання повернути відповідні суми.

Разом з тим, змінюючи рішення районного суду та виключаючи з мотивувальної частини рішення висновок суду про існування між сторонами правовідносин, що виникають з договору підряду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження укладення між сторонами вказаного договору.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Враховуючи наведене, суди правильно звертали увагу на те, що позивачем не доведено наявності у ОСОБА_4 зобов'язань з приводу повернення позики.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова