441/406/15-ц 2/441/267/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2015 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Українець П.Ф.

з участю секретаря Боднар Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Городок Львівської обл. цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, суд, -

в с т а н о в и в:

відповідно до умов кредитної угоди №Є/V 3661 від 21.03.2008р. ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в сумі 25 000 доларів США для споживчих цілей, які зобов'язувався повернути не пізніше 21.03.2013р. із сплатою 18% річних.

На забезпечення виконання вказаного договору 21.03.2008р. укладено договір іпотеки, предмет іпотеки - житловий будинок на АДРЕСА_1, який належить на праві спільної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 30.12.2010р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Є/V 3661 від 21.03.2008р. в розмірі 26 724 долари 11 центів США звернуто стягнення на означений житловий будинок, що на АДРЕСА_1, інше.

12.03.2015р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку, що на АДРЕСА_1, мотивуючи в основному тим, що на письмову вимогу Банку про добровільне звільнення означеного житлового будинку відповідачі належно не відреагували, а відтак просить про їх примусове виселення.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с.- 42), про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_2 в суді 17.04.2015р. позову не визнав, мотивуючи в основному матеріальною скрутою та відсутністю іншого житла. В судове засідання 09.06.2015р. не з"явився, подав заяву у якій просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.45).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належно (а.с.43-44).

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, суд відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копії кредитної угоди №Є/V 3661 від 21.03.2008р., договору про видачу траншу №Є/V 3661/1 від 21.03.2008р. (а.с.-6-7-8) ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит на споживчі цілі в сумі 25 000 доларів США., які зобов'язувався повернути до 21.03.2013р. із сплатою 18% річних.

На забезпечення виконання кредитної угоди, 21.03.2008р. укладено договір іпотеки, (а.с.-9-11) відповідно до якого ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 передали в іпотеку житловий будинок, що на АДРЕСА_1

За положеннями ст.589 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про заставу» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 30.12.2010р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Є/V 3661 від 21.03.2008р. в розмірі 26 724 долари 11 центів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що на АДРЕСА_1, інше. Таке рішення набрало законної сили.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Положеннями ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Із змісту позовної заяви, долученої до справи копії письмової вимоги про виселення від 23.12.2014р. (а.с.-14) видно, що така направлялась ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, однак була залишена ними без реагування.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, ч.2 ст.109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-39цс15 від 18.03.2015р. та відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Житловий будинок на АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки, придбаний ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не за рахунок коштів, які отримав ОСОБА_1 за кредитною угодою №Є/V 3661 від 21.03.2008р., а належить їм на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Городоцькою державною нотаріальною конторою 16.03.1985р., за реєстр.№810, зареєстрованому Самбірським МБТІ 04.04.1985р. за реєстр.№793.

З огляду на той факт, що в іпотеку передано житловий будинок, який був придбаний (набутий) не за рахунок отриманих кредитних коштів, суд враховуючи вимоги ст.109 ЖК України, відповідно до яких відповідачі не можуть бути виселені без надання іншого житла, приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в будинку на АДРЕСА_1, як про це просить ПАТ КБ «Приватбанк».

За наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-66, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 109 ЖК України, ст. 589 ЦК України, ст. 40 ЗУ "Про іпотеку", суд -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення із житлового будинку на АДРЕСА_1 - відмовити, за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів.

Суддя: Українець П.Ф.