У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав; за зустрічним позовом ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6, до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення форми участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 9 липня 2012 року вона з ОСОБА_4 розірвали шлюб. Їхня дочка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась проживати з нею. Батько дитини з сім'єю не проживає, вихованням та утриманням дочки не займається, станом здоров'я не цікавиться.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки.

У березні 2014 року ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6, звернувся до ОСОБА_4 із зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її виховані.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2011 року відповідач перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною. Він любить дочку, має постійне місце роботи, на обліку в психоневрологічному диспансері, наркологічному або алкогольному обліку не перебуває та не ухиляється від виховання дочки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто йому перешкоди в спілкуванні з дочкою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у її вихованні. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з дочкою та у її вихованні. Встановлено ОСОБА_4 порядок та спосіб у вихованні та спілкуванні з донькою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної неділі щомісяця з 11:00 год. до 15:00 год. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов ОСОБА_4 і відмовляючи в позові ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а таких безспірних доказів позивачка не надала.

Крім того, суд вірно не погодився з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (п. 6 ст. 19 СК України).

З урахуванням положень ст. ст. 157, 159 СК України суд вирішив питання щодо участі батька у вихованні дитини, що є його обов'язком.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта