Справа № 344/9161/15-ц
Провадження № 6/344/279/15
У Х В А Л А

23 вересня 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

секретаря Гупан Х.М.

заявника ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_2

державного виконавця Воліцький Д.П.

позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 до Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернувся ОСОБА_1 до Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В заяві вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 25/11/2010 р. заявника зобов`язано усунути перешкоди у користуванні позивачем виїзною дорогою. Оскільки виконавче провадження за даним виконавчим листом вже було здійснено і закрито у зв`язку із його виконанням, тому заявник просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву з підстав, що в ній зазначені. Заявник надав суду пояснення про те, що він не має наміру допускати користування третіми особами своєю власністю, не межує із позивачем та не чинить йому будь-яких перешкод в користуванні його земельною ділянкою.

В судовому засіданні державний виконавець заперечив заяву з тих підстав, що виконавче провадження за спірним виконавчим листом, хоча і було закрито, але не було належним чином виконано і перешкоди позивачу у користуванні спірною земельною ділянкою не були усунуті.

В судовому засіданні позивач надав суду пояснення про те, що відповідач повинен усунути перешкоди, які створював і створює у користуванні земельною ділянкою позивача; до дому позивача не може проїхати бригада швидкої допомоги, оскільки проїзд закритий відповідачем.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25/11/2010 р. ухвалено зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні виїзною дорогою по вул. Тополиній в с. Угорники Івано-Франківської міської ради. Так у зазначеному судовому рішенні вказано, що в частині позову про зобов`язання відповідачів зняти спірні ворота позов не було обґрунтовано позивачем, а відповідачі заперечили приналежність їм спірних воріт.

12/05/2011 р. було відкрито виконавче провадження за виконанням виконавчого листа №2-80 від 15/04/2011 р.

Відповідно до акту державного виконавця від 07/06/2011 р. ним зобов`язано відповідачів не чинити позивачу перешкоди в користуванні спірним заїздом.

31/08/2011 р. закінчено виконавче провадження ВП №26675639.

20/07/2012 р. відкрито виконавче провадження ВП 33513025 на виконання листа №2-80 від 15/04/2011 р.

26/05/2015 р. державним виконавцем Воліцьким Д.П. ухвалено постанову про примусове виконання спірного виконавчого листа.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В п. 2.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень вказано, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до змісту Конституції України обов`язковість виконання судового рішення є загальною засадою правосуддя.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

Так, Відповідно до ст. 49 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом.

Отже не припинення відповідачем дій щодо вчинення позивачу перешкод у користуванні ним своєю власністю позбавляє весь судовий розгляд спору будь-якого сенсу, оскільки мета правосуддя в даному випадку не досягнута, вчинення перешкод не припинено. Таким чином в результаті розгляду спору щодо зобов`язання відповідача припинити чинити перешкоди позивачу у користуванні проїздом до його земельної ділянки має бути досягнуто відповідного правового результату.

При цьому визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, відповідно до ст. 369 ЦПК України, може мати місце лише у разі, якщо відпала правова підстава його видачі. Такої обставини заявником не доведено.

Отже національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України заявнику не гарантовано право на припинення виконання рішення суду, шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст 88 ЦПК України судові витрати присуджуються особі, на користь якої ухвалено рішення. Отже будь-яких підстав для стягнення на користь відповідача судових витрат з державного виконавця, як про це в судовому засіданні просив представник заявника перед судом не доведено.

Оскільки заява не обґрунтована належнимим правовими підставами, тому вона не підлягає до задоволення.

Відповідно до зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання не включена до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Головуючий суддя С.О. Бородовський