Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, державного підприємства «Артемсіль» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за касаційними скаргами ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2014 року № 245-п про припинення дії контракту від 4 вересня 2014 року реєстраційний № 4735 та звільнення його з посади генерального директора державного підприємства «Артемсіль» (далі - ДП «Артемсіль») за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>; поновити його на посаді генерального директора ДП «Артемсіль»; поновити дію контракту від 4 вересня 2014 року реєстраційний № 4735, укладеного між Міністерством аграрної політики та продовольства України в особі міністра Швайка Ігоря Олександровича та ним; стягнути з ДП «Артемсіль» на його користь середньоденну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 8 829 грн 80 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі на посаді генерального директора ДП «Артемсіль».

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 4 вересня 2014 року наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 139-п його було призначено на посаду генерального директора ДП «Артемсіль» та укладено з ним контракт, строком на три роки з 4 вересня 2014 року по 3 вересня 2017 року. Вказував, що 29 грудня 2014 року наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 245-п, припинено дію контракту реєстраційний № 4735 від 4 вересня 2014 року та звільнено його з посади генерального директора ДП «Артемсіль» за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>. Підставою для винесення вказаного наказу стала службова записка Управління державного майна та Департаменту продовольства від 29 грудня 2014 року № 27-4-01/166, та акт працівників ДП «Артемсіль» від 26 грудня 2014 року. На його думку, вказане звільнення проведене із порушення норм чинного трудового законодавства України, норм трудового права та без повідомлення і погодження профспілкової організації ДП «Артемсіль», членом якої він є, що призвело до порушення його конституційного права на працю.

Рішенням Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2014 року № 245 про припинення дії контракту, реєстраційний № 4735 від 4 вересня 2014 року, та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Артемсіль» за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Артемсіль».

Поновлено дію контракту реєстраційний № 4735 від 4 вересня 2014 року, укладеного між Міністерством аграрної політики та продовольства України в особі Швайка І.О. та ОСОБА_1

Стягнуто з ДП «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 суму заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 88 155 грн 20 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволені позову, виходив із того, що припинення дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Артемсіль» здійснено з дотриманням вимог діючого законодавства.

Установлено й це убачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 4 вересня 2014 року наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 139-п ОСОБА_1 було призначено на посаду генерального директора ДП «Артемсіль» та укладено контракт, строком на три роки з 4 вересня 2014 року по 3 вересня 2017 року.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2014 року № 245-п, припинено дію вищевказаного контракту та звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Артемсіль» за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до вимог ст.43 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_257/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1> пунктами 2 і 3 статті 41 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_232/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1> цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_232/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст. 43-1 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_712513/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

За таких обставин, апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, та з урахуванням встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків апеляційного суду про те, що оскільки позивач займав посаду керівника підприємства, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.43-1 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_712513/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), є правомірним.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційних скарг.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик