Справа № 447/235/15 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/3616/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3;

ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 і ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_3, посилаючись на приписи ст. ст. 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, обґрунтовуючи позов тим, що 09 червня 2011 року рішенням Миколаївського районного суду Львівської області було визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Fiat Scudo, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, що у зв'язку зі смертю 19 жовтня 2010 року довірителя ОСОБА_7 припинила свою дію, та її батьком ОСОБА_6

Указане рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 09 червня 2011 року було залишено в силі рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 жовтня 2011 року, однак з моменту набрання чинності вказаним рішенням і до сьогодні, ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 не виконують рішення та не повертають спірний автомобіль і правовстановлюючі документи на нього.

Крім того, у провадженні Миколаївського районного суду Львівської області також знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до неї - ОСОБА_3, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом та визнання права власності на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частки гаража АДРЕСА_2, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 квітня 2011 року № № НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданих на ім'я ОСОБА_3 Миколаївською ДНК Львівської області, про визнання права власності на 2/3 частки автомобіля марки Fiat Scudo, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (в подальшому - „спірний автомобіль"), яка була залишена судом без розгляду.

15 червня 2012 року Миколаївський районний суд Львівської області за результатами розгляду цивільної справи № 1313/1286/2012 за її позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спірний автомобіль ухвалив рішення, згідно з яким її - ОСОБА_3 - визнано повноправним власником спірного автомобіля. Апеляційний суд Львівської області залишив вказане рішення без змін. Як в рішенні Миколаївського районного суду Львівської області від 15 червня 2012 року, так і в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2012 року встановлено, що вона - ОСОБА_3 - неодноразово вживала різноманітних заходів для повернення їй спірного автомобіля. Крім того, вказаний автомобіль знаходиться у розшуку за фактом його незаконного заволодіння, про що порушено кримінальну справу. Через такі неправомірні дії їй заподіяно збитки як майнового, так і немайнового характеру, зокрема, шкоду завдано умисними діями відповідача та членів її родини щодо уникнення вирішення питання повернення їй спірного автомобіля марки Fiat Scudo, що призвело до його викрадення. Через протиправні дії відповідача вона переживає стрес, біль, моральні страждання, порушення нормальних життєвих зв'язків, ділової активності. Заподіяну їй моральну шкоду оцінила у 15 000 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року судові рішення по даній справі було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с. 155-157).

При новому розгляді справи рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2015 року, що оскаржується, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 відмовлено (т.3, а.с. 27-30).

Дане рішення оскаржила позивачка ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення „по суті позовних вимог", покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає неправомірним посилання суду на те, що потерпілим у кримінальній справі по факту викрадення спірного автомобіля визнано ОСОБА_6, а не її, а тому й шкода заподіяна виключно йому, оскільки чисельними судовими рішеннями визнано її право власності на спірний автомобіль (т.3, а.с. 35-40).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідачки і третьої особи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5, 6).

В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, які саме обставини, що мають значення для справи, не було встановлено судом першої інстанції, або щодо того, які обставини справи було встановлено неправильно чи які нові обставини слід встановити в ході апеляційного розгляду справи, а фактично повторює доводи позовної заяви, яким судом першої інстанції дано належну оцінку.

Матеріалами справи безспірно стверджується те, що 12.12.2011 року спірний автомобіль було викрадено, за фактом його викрадення було порушено кримінальну справу (т.1, а.с. 10), однак до цього часу особи, які викрали цей автомобіль, досудовим слідством не встановлені.

Позовні вимоги позивачкою обгрунтовувалися посиланням на приписи ст. ст. 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України.

В той же час, статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, фактичною підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 1166 ЦК України, є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В той же час, позивачкою не доведено причетність відповідачки ОСОБА_5 до викрадення автомобіля, в результаті чого і було заподіяно шкоду.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: