АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1510/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її

представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: виконавчий комітет Черкаської міської ради про виділ частки в окремий обєкт нерухомості, визнання права власності на окремий обєкт нерухомості, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності до ОСОБА_9, який ухвалою районного суду, занесеною до журналу судового засідання від 18 вересня 2014 року, виключений з числа відповідачів та до участі в справі в якості відповідача був притягнутий ОСОБА_6

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що за договором купівлі-продажу вона набула право власності на 1/4 частину будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48. Земельна ділянка, відведена для обслуговування зазначеного домоволодіння, була приватизована ОСОБА_7 в розмірі 143 кв.м. за рішенням Черкаської міської ради від 22 листопада 2005 року № 8-774.

02 жовтня 2003 року позивач отримала дозвіл на виконання будівельних робіт, який був виданий Інспекцією ДАБК на підставі рішення ВК Придніпровської районної Ради № 173 від 17 травня 2000 року.

Рішенням, прийнятим на підставі висновку архітектурно-будівельної комісії по Придніпровському району м. Черкаси від 11 травня 2000 року, ОСОБА_7 було погоджено здійснення добудови згідно з проектом.

Згідно розрахунку часток від 25 квітня 2014 року після здійснення прибудови розмір часток змінився наступним чином: ОСОБА_7 має у власності 59/100 частин, а відповідач - 41/100.

В звязку з тим, що відповідач відмовляється погодити новий розмір часток, а позивач не може здійснити реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 змушена була звернутись до суду з вимогою змінити розмір ідеальних часток у праві спільної часткової власності на будинок по вул. Б.Хмельницького, 48 в м. Черкаси. Просила визнати за ОСОБА_7 право власності на 59/100 частини будинку з надвірними спорудами та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про виділ частки в окремий обєкт нерухомості, визнання права власності на окремий обєкт нерухомості.

Свою заяву обґрунтовував тим, що йому належить 75/100 частини будинку на підставі договору дарування частини жилого будинку від 27 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 і зареєстрованого в реєстрі за № 12713, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48.

Частина будинку, що належить ОСОБА_6 є окремим житловим приміщенням з самостійним входом, що відповідає вимогам житлових приміщень і може бути виділена в окремий об'єкт нерухомості. Виділ частки будинку в окремий самостійний об'єкт нерухомості, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 9/14 від 25 червня 2014, не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав іншого співвласника.

ОСОБА_6 бажає провести виділ частки, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

ОСОБА_7 відмовляється нотаріально укласти договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, тому за таких обставин позивач просив суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі 75/100 частини будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 та належить ОСОБА_6

Визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок із прибудовами та надвірними спорудами, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 та у технічному паспорті на домоволодіння позначений літ. А-1 з прибудовою літ а, на кімнати: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, погріб літ. В, водоколонку № 5, вигрібну яму № 7, огорожу № 1,2,3,4,6,8, замощення літ. літ. І, II, літній душ літ. Д, сарай літ. Б (частина).

Припинити право спільної часткової власності на 75/100 частини будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48, що належить ОСОБА_6

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 та цивільну справу за позовом ОСОБА_6 обєднано в одне провадження з присвоєнням одного номеру провадження та справи.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 59/100 частин будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 2 051 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку, зазначав, що судом в не повній мірі зясовано та доведено обставини, які мають значення для справи. Зокрема вказав, що ОСОБА_7 було здійснено самочинне будівництво прибудови літ. А1-1, на яке не було отримано згоди співвласників на збільшення частки та за яке останню було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Також апелянт не погоджується з тим, що у розрахунок частки ОСОБА_7 увійшла вигрібна яма, яка нею не будувалася, зареєстрована під час поточної інвентаризації працівниками КП «ЧООБТІ» у 2009 році за замовленням колишнього співвласника домоволодіння ОСОБА_11 та зазначена в правовстановлюючих документах ОСОБА_6

Крім того ОСОБА_6 зазначає, що виділ частки з нерухомого майна, що є в спільній частковій власності це його право, передбачене ст.ст. 364, 367 ЦК України, а висновки районного суду про відсутність позовної вимоги про встановлення порядку користування будинком суперечать п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок».

ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, що зявилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу належить 1/4 частина будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 /а.с. 4 -5/. Земельна ділянка, відведена для обслуговування зазначеного домоволодіння, ОСОБА_7 була приватизована в розмірі 143 кв.м. за рішенням Черкаської міської ради від 22.11.2005 року № 8-774 та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №570571 від 04 лютого 2006 року.

Іншим співвласником будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 є ОСОБА_6, якому на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27 листопада 2013 належить 75/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд /а.с.4/.

ОСОБА_7 , звертаючись з позовом до ОСОБА_6 просила змінити розмір ідеальних часток у праві спільної часткової власності на будинок по вул. Б.Хмельницького, 48 в м. Черкаси та визнати за ОСОБА_7 право власності на 59/100 частини будинку з надвірними спорудами . При цьому , обґрунтовуючи даний позов, ОСОБА_7 послалася на вимоги ст.357 ЦК України та виходила з того, що 02 жовтня 2003 року вона отримала дозвіл на виконання будівельних робіт, який був виданий Інспекцією ДАБК на підставі рішення ВК Придніпровської районної Ради № 173 від 17 травня 2000 року. Рішенням, прийнятим на підставі висновку архітектурно-будівельної комісії по Придніпровському району м. Черкаси від 11 травня 2000 року, ОСОБА_7 було погоджено здійснення добудови згідно з проектом та отримавши дозвіл від попереднього співвласника даного будинку ОСОБА_12, вона здійснила добудову своєї частини будинку за рахунок якої було збільшено її ідеальну частку в даному будинку : ОСОБА_7 має у власності 59/100 частин, а ОСОБА_6 - 41/100.

А ОСОБА_6 , звертаючись з позовом до ОСОБА_7 просив суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі 75/100 частини будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 та належить ОСОБА_6 А також визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок із прибудовами та надвірними спорудами, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 та у технічному паспорті на домоволодіння позначений літ. А-1 з прибудовою літ а, на кімнати: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, погріб літ. В, водоколонку № 5, вигрібну яму № 7, огорожу № 1,2,3,4,6,8, замощення літ. літ. І, II, літній душ літ. Д, сарай літ. Б (частина).

Припинити право спільної часткової власності на 75/100 частини будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48, що належить ОСОБА_6

При цьому ОСОБА_6 послався на норму ст.364, ч.1 ст.367 ЦК України та обґрунтовував свої вимоги що тим, що йому належить 75/100 частини будинку , який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48,частина будинку, що належить ОСОБА_6 є окремим житловим приміщенням з самостійним входом, що відповідає вимогам житлових приміщень і може бути виділена в окремий об'єкт нерухомості, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав іншого співвласника.

Інших вимог ОСОБА_6 в позові не заявляв.

Статтею 364 ЦК України передбачено , що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 розяснив, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

А згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_6 не було заявлено вимог до ОСОБА_7 про визначення порядку користування даним нерухомим майном, хоча , як було встановлено судом, це питання між співвласниками є неврегульованим, існує суперечка щодо володіння і порядку користування прибудинковими спорудами ( зокрема вигрібною ямою) . Не надано також було ОСОБА_6 і доказів, що спільне користування будинком з надвірними спорудами неможливе , у звязку з чим спільну часткову власність слід припинити. Як не було надано ним і доказів про порушення ОСОБА_7 його прав власності на належні 75/100 частини будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48, а також доказів відмови ОСОБА_7 укласти договір в порядку, що передбачений ст.ст.364,367 ЦК України та доказів про технічну можливість виділу кожній із сторін відокремленої частини будинку з самостійним виходом з переобладнанням приміщення в ізольовані квартири.

Тому в , встановивши ці обставини, суд дійшов до обґрунтованого наявними у справі доказами висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: виконавчий комітет Черкаської міської ради , про виділ частки в окремий обєкт нерухомості, визнання права власності на окремий обєкт нерухомості.

ОСОБА_6 цих висновків суду першої інстанції не спростував, зазначені ним докази на доведення його вимог , на які він посилається й в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції і їм суд дав належну правову оцінку.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Водночас, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності, суд першої інстанції допустив неповноту розгляду справи, невірно встановив всі обставини, що мають значення для її розгляду та , за їх недоведеності , вважав помилково встановленими , допустив неправильне застосування норм матеріального права , що регулюють спірне питання , і , як наслідок , дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_7

Відповідно до ч.3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" розяснено, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , як власник 1/4 частини будинку з надвірними спорудами , дійсно за власний кошти здійснила прибудову «літ. А1-1» до житлового будинку літ «А-1» за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 , за рахунок якої було збільшено його корисну площу.

Але , ні попередній співвласник даного будинковолодіння ОСОБА_9, ні нинішній його співвласник ОСОБА_6, згоди на здійснення такої добудови ОСОБА_7 не давали.

А посилання суду про наявність , передбаченої законом , згоди співвласників на здійснення ОСОБА_7 прибудови не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджується дослідженими колегією суддів доказами, тому що у матеріалах справи така згода відсутня.

Також суд залиши поза увагою , що в технічному паспорті на будинковолодіння за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48, який було надано суду ОСОБА_7 /а.с.6-12/ у графі «дані про самочинне будівництво» мається відмітка , що житлова прибудова А1-1 на час його виготовлення (12.12.2003р.) не введена в експлуатацію.

А відповідно до Постанови по справі про адміністративні правопорушення від 25.12.2013 року /а.с.176/ ОСОБА_7 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.97 КУпАП та накладено на неї адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 170грн. за те , що ОСОБА_7 самочинно, без документів дозвільного характеру за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 у період з 2000 по 2003 рік проведено будівництво прибудови «літ. А1-1» до житлового будинку літ «А-1», чим порушено абзац 1 ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудівної діяльності» з недотримання державних стандартів, норм і правил при проектуванні і будівництві, а саме п.1.2 ДБН А.3.1.-5-1996(п.1.6 ДБН 3 1-5-2009).

Після чого , як вбачається з повідомлення заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області /а.с.72/ , й було здійснено прийняття в експлуатацію як побудованого без дозволу на виконання будівельних робіт обєкта прибудови «літ. А1-1» до житлового будинку літ «А-1» у відповідності до вимог «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» , затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144.

Але при зверненні з заявою про прийняття збудованої без дозволу на виконання будівельних робіт прибудови «літ. А1-1» до житлового будинку літ «А-1», ОСОБА_7 , в порушення п.3.2 зазначеного Порядку , не підписала даної заяви у другого співвласника будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 - ОСОБА_6

У звязку з чим постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року , суд , задовольнивши адміністративний позов ОСОБА_6, визнав протиправними дії інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області по реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації прибудови літ. "А1-1" до житлового будинку літ. "А-1" в м. Черкаси по вул. Б.Хмельницького, 48. Та зобов'язав державну архітектурно-будівельну інспекцію України скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації прибудови літ. "А1-1" до житлового будинку літ. "А-1" в м. Черкаси по вул. Б.Хмельницького, 48. /а.с. 177-179/ Й дане рішення вступило в законну силу та було виконано відповідачем. /а.с.180-182 /. І обставини встановлені зазначеним судовим рішенням , відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Таким чином, за встановлених обставин, висновок суду про наявність підстав для збільшення частки ОСОБА_7 у праві спільної часткової власності будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького, 48 , у звязку з поліпшенням спільного майна ( добудовою прибудови «літ. А1-1» до житлового будинку літ «А-1») є помилковим, оскільки дану прибудову ОСОБА_7 побудувала не отримавши дозволу іншого співвласника будинку та без дозволу на виконання будівельних робіт, тому підстав для застосування до даних правовідносин норми ч.3 ст. 357 ЦК України у суду не було.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному зясуванні обставин , що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами доказами та помилково вважав доведеною наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_7 , чим допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення суду першої інстанції належить змінити.

У частині задоволення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності, та в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судових витрат - рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності відмовити.

У іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 307, 308,309, 313, 314, 315, 316 ЦПК України , колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: виконавчий комітет Черкаської міської ради про виділ частки в окремий обєкт нерухомості, визнання права власності на окремий обєкт нерухомості змінити.

У частині задоволення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності, та в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судових витрат - рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зміну ідеальних часток у праві спільної часткової власності відмовити.

У решті рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :