Справа № 133/448/14-ц Провадження № 22-ц/772/2782/2015Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія 59Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Сопруна В.В.

суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

при секретарі: Агеєвій Г.В.,

за участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, -

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці подання відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року державний виконавець відділу ДВС Козятинського МРУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повного виконання ним своїх зобов»язань.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх зобов»язань в частині сплати аліментів на користь ОСОБА_4, які покладені на нього згідно виконавчого листа від 31.05.2007 року №2-509 виданого на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною через порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що постановою державного виконавця від 04.11.2013 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом у справі №2-509 від 31.05.2007 року виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в розмір ? частини щомісячно на утримання доньки ОСОБА_8. Боржник від виконання своїх зобов»язань ухиляється, рішення суду не виконує.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну", громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст..377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 04.11.2013 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом у справі №2-509 від 31.05.2007 року виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 в розмір ? частини щомісячно на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 15.03.2007 року і до повноліття доньки (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.11.2013 року борг ОСОБА_2 становить 29073,90 грн. (а.с.3) .

Статтею 90 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець надав суду подання копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів ухилення його від виконання зобов'язань.

Крім того, ОСОБА_2 в своїх поясненнях від 05.12.2013 року ДВС Козятинського МРУЮ зазначив, що платив кошти ОСОБА_4 на утримання дитини, однак вона їх не приймала, а також що згоден відсилати ОСОБА_4 по 200 грн. місяць (а.с.6).

Державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, тобто наявність реальної можливості виконати зобов'язання.

Однак, подання державного виконавця, а також документи додані до нього не містять будь-яких обґрунтованих доказів саме умисного ухилення божника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Зазначені матеріали свідчать про факт наявності зобов'язань у боржника, однак не про факт ухилення останньої від виконання рішення суду.

Враховуючи наведене та положення п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Міхасішин І.В.

Стадник І.М.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.