Справа №442/3573/15-ц
Провадження №2/442/1305/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири загальною площею 46,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на зазначене майно підтверджується Свідоцтвом на право власності на квартиру (будинок) від 24 червня 1996 року, виданим Дрогобицьким міським бюро в приватизації державного житлового фонду, Свідоцтвом про право власності від 23.01.2015р. № 32585620, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2015р. №32586854.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст., ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Умовами ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

22 вересня 2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено Спадковий договір.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №1818.

З урахуванням вимог ст. 1307 ЦК України, 22 вересня 2010р. нотаріус наклала заборону відчуження належної йому квартири до розірвання цього спадкового договору чи смерті власника згаданої квартири, що зареєстровано в реєстрі за №1819.

За умовами п.1 Спадкового договору, він передає після своєї смерті у власність Набувачу майно: належну йому на праві власності та зареєстровану за ним квартиру під номером 30 в будинку під номером 56 по вулиці Грушевського Михайла в місті Дрогобичі, Львівської області.

При цьому у п.7 зазначеного правочину за згодою сторін на Набувача майна Відповідача по справі було покладено наступні обов'язки: користування і проживання Відчужувача в квартирі до дня його смерті; поховати за місцевими звичаями та встановити пам'ятник на місці поховання; забезпечення Відчужувача харчуванням за його рахунок; надання побутових послуг за його рахунок; забезпечення Відчужувача, згідно рецептів лікаря, ліками, лікувальними засобами за його рахунок.

Згідно норм ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи вищевказаний Спадковий договір, він розраховував на його добросовісне виконання з боку Набувача.

Проте після укладання та нотаріального посвідчення цього правочину Набувач проживала з ним та допомагала йому тільки один тиждень, далі поїхала у невідомому йому напрямку. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

Слід звернути увагу на наявність значних у нього проблем зі здоров»ям, про що свідчать, зокрема, копії Витягів з його медичної карти: Витяг з медичної карти №00414 про перебування на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ДМЛ №1 з 19 січня до 07.02.2013р.; Витяг з медичної карти №02742 про перебування на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ДМЛ №1 з 10.04 до 20.04.2013р.; Витяг з медичної карти № 20657 про перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні відновного лікування ДМЛ №1 з 24.10.2013р. до 06.11.2013р.; Витяг з медичної карти №20301 про перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні відновного лікування ДМЛ №1 з 12.05.2014р. по 24.05.2014р.; Витяг з медичної карти №20706 про перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні відновного лікування ДМЛ №1 з 11.11.2014р. по 25.11.2014р.

При цьому у Витязі з медичної картки №00414 (відносно лікування у період з 19.01. до 07.02.2013р.) у графі "Анамнез захворювання", зокрема, вказано, що він лежав вдома, думав, що захворювання мине, але стан не покращувався, проживає один. Вказані симптоми йому довелося терпіти два дні допоки не звернувся до інших родичів по допомогу. Йому було поставлено основний діагноз: ішемічний інсульт в лівому каротидному басейні на грунті церебросклерозу з гіпертонією, виражений правобічний геміпарез, часткова моторна афазія.

Внаслідок перенесеного ішемічного інсульту стан його здоров'я зазнав стійких негативних наслідків, про що вказано у Витягах з медичної карти №02742, №20657, 20301, 20706.

Враховуючи важкий стан здоров'я він в значній мірі потребував допомоги, яка, зокрема, проявлялась би у виконанні власних обов'язків відповідачем за Спадковим договором від 22.09.2010р. Проте навіть необхідні ліки для призначеного лікарями лікування йому доводилось купляти самостійно згідно фіскальних чеків на придбання медикаментів.

У відповідності до ч.1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

У п.11 Спадкового договору Позивачем та Відповідачем також було погоджено, що у разі невиконання Набувачем майна розпоряджень Відчужувача спадковий договір може бути розірвано на вимогу Відчужувача.

Оскільки відповідно до вимог ст. 1302 ЦК України та умов Спадкового договору від 22 вересня 2010 року Відповідач як набувач, який взяв на себе зобов'язання виконувати розпорядження Відчужувача, не може довести належне та повне виконання ним зобов'язань за договором, а також можливість його виконання в майбутньому взагалі з огляду на відносини, які склалися між Набувачем та Відчужувачем, є правомірним та обгрунтованим розірвати вищевказаний Спадковий договір.

Дана правова позиція встановлена у рішенні апеляційного суду Херсонської області від 17 листопада 2014 року у справі №668/2450/14-ц та підтримана Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ згідно Ухвали від 19 березня 2015 року у справі №6-45952св14.

З урахуванням наведеного, оскільки ст.ст. 1302, 1305 ЦК України і умовами укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обов»язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено саме на Набувача, а Відчужувач у спадковому договорі не має обов'язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен доводити належне виконання ним зобов'язань за договором.

При цьому вказані факти та надані докази свідчать про те, що Відповідач не виконував обов'язки, передбачені п. 7 Спадкового договору від 22 вересня 2010 року.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2»янович в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 не зявилася в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлялася належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією та через оголошення в пресі, керуючись п. 9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані позивачем докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений частиною другою зазначеної статті.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 30 загальною площею 46,8 кв.м., розташованої за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Грушевського, 56. Право власності на зазначене майно підтверджується Свідоцтвом на право власності на квартиру (будинок) від 24 червня 1996 року, виданим Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, Свідоцтвом про право власності від 23.01.2015р. № 32585620, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2015р. №32586854.

Судом також встановлено, що 22.09.2010 р. між сторонами було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, підписаний сторонами та зареєстрований в реєстрі за № 1818. За умовами п.1 Спадкового договору, ОСОБА_1 передає після своєї смерті у власність Набувачу (ОСОБА_2М.) майно: належну йому на праві власності та зареєстровану за ним квартиру під номером 30 в будинку під номером 56 по вулиці Грушевського Михайла в місті Дрогобичі, Львівської області. (а.с. 9)

Як вбачається з п. 7 зазначеного правочину за згодою сторін на Набувача майна Відповідача по справі було покладено наступні обов'язки: користування і проживання Відчужувача в квартирі до дня його смерті; поховати за місцевими звичаями та встановити пам'ятник на місці поховання; забезпечення Відчужувача харчуванням за його рахунок; надання побутових послуг за його рахунок; забезпечення Відчужувача, згідно рецептів лікаря, ліками, лікувальними засобами за його рахунок.

Згідно ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

У відповідності до ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Відповідно до вимог ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Як встановлено судом, відповідач неналежно виконує умови спадкового договору, що стверджується матеріалами справи.

З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував належним чином обовязків покладених на нього спадковим договором, не відвідував позивача, не надавав йому матеріальну допомогу, не допомагав йому по господарству, тощо.

Згідно із ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилами частин 2-4 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, оскільки ст. ст. 1302, 1305 ЦК України і умовами укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обов'язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов'язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов'язань за договором.

З огляду на наведені обставини, на думку суду, відповідач неналежно виконує умови спадкового договору щодо взятих на себе зобов'язань щодо участі у догляді за ОСОБА_1 оскільки, не надавала йому належної допомоги та не здійснювала підтримки також не надавала належної матеріальної допомоги, не відвідував позивача.

На підставі п.11 Спадкового договору, спори між сторонами, що випливають із цього договору, в тому числі і спори, що стосуються його тлумачення, визнання недійсним чи невиконання умов, вирішуються в судовому порядку.

Оскільки відповідачу, за умовами договору після смерті ОСОБА_1 переходило право власності на вказану вище квартиру, вона повинна була добросовісно виконувати взяті на себе обов'язки, зокрема, дбати про позивача, надавати йому матеріальну допомогу, відвідувати його, та допомагати по господарсту.

За таких обставин, виходячи з наведеного та вимог ст. 1308 ЦК України, п. 28 роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд приходить до висновку, що доказів належного виконання умов спадкового договору ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Позивач ОСОБА_1 вимагає розірвання спадкового договору, так як відповідач не виконує його розпоряджень, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити розірвавши спадковий договір.

Статтею 34 Закону України "Про нотаріат" передбачена така нотаріальна дія як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації.

При цьому згідно Роз»яснення Міністерства юстиції України "Роз»яснення щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації" від 04.06.2009р., нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, зокрема, за заявою набувача або відчужувача на підставі рішення суду про розірвання договору довічного утримання (догляду) або спадкового договору чи визнання їх недійсними.

Враховуючи наявність обґрунтованих підстав для розірвання Спадкового договору від 22.09.2010р., накладена заборона на відчуження квартири, належній ОСОБА_1 на праві власності, підлягає зняттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214- 215, 224-226 ЦПК України, ст..1308 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Розірвати Спадковий договір від 22 вересня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 1818.

Зняти заборону, накладену приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу на відчуження квартири під номером 30 в будинку під номером 56 по вулиці Грушевського Михайла в місті Дрогобичі, області Львівської, що зареєстровано в реєстрі за № 1819.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.