Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Поліс-Центр» про визнання наказу про розірвання трудового договору незаконним та поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі трудового контракту, укладеного 22 березня 2010 року між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Поліс-Центр» його було призначено на посаду директора товариства. Наказом від 28 травня 2014 року його було звільнено з посади директора з 28 травня 2014 року за грубе порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Проте фактично зазначено, що підставою звільнення є невиконання умов контракту та вчинення дій, спрямованих проти інтересів акціонерів товариства на підставі рішення загальних зборів товариства та наглядової ради товариства від 28 травня 2014 року. Тобто, підстави для його звільнення, передбачені п. 1 ст. 41 КЗпП України відсутні. Крім того, відповідачем при його звільненні не дотримано вимог ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України, зокрема відповідачем пропущено шестимісячний строк для застосування такого дисциплінарного стягнення та у нього не відбирались письмові пояснення.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати наказ від 28 травня 2014 року незаконним та поновити його на посаді директора товариства.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм трудового законодавства. В день звільнення, 28 травня 2014 року, позивача було ознайомлено з наказом про звільнення, вручено копію цього наказу та видано оригінал трудової книжки. Тобто, про своє звільнення позивач був повідомлений своєчасно, проте звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права після передбаченого ст. 233 КЗпП України строку, який відповідно до вимог трудового законодавства застосовується незалежно від заяви сторони, лише 20 серпня 2015 року. При цьому позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надав належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко