АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Кирилюк Г.М., Саліхова В.В.

при секретарі: Івановій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Лиманець ОлександриОлександрівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року

в цивільній справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві до Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києва, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобуд», ОСОБА_3 про скасування актів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Зазначав, що 16.02.2011 року близько 16 год. 55 хв. на будівництві Дарницького залізнично-автомобільного мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві, а саме: на залізничній ділянці «Київ-Московський - Дарниця», де працівники Мостобудівельного загону № 2 ПАТ «Мостобуд» виконували роботи з насування у проектне положення прогонової споруди 1П секції № 2 на залізничних опорах залізнично-автомобільного переходу через р. Дніпро, стався нещасний випадок із монтажником сталевих та залізобетонних конструкцій - ОСОБА_4, внаслідок якого потерпілий загинув. 18.03.2011 року комісією з розслідування нещасного випадку були складені Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ОСОБА_4 за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 якими встановлено, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом.

Посилаючись на те, що вказані акти не відповідають вимогам чинного законодавства, а зафіксовані в акті за формою Н-1 від 18.03.2011 року відсутність впливу на ОСОБА_4 небезпечного виробничого фактору чи середовища під час настання нещасного випадку та зазначення, що супутньою причиною нещасного випадку є перебування потерпілого на будівельному майданчику в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою Київського міського бюро судово-медичної експертизи від 03.03.2011 року й того що під час настання нещасного випадку, внаслідок якого настала смерть, ОСОБА_4 трудові обов'язки не виконував, дають підстави для відмови у складанні акта за формою Н-1, проте безпідставно був складений ще й акт за формою НПВ, позивач просив скасувати акти форми Н-5 та Н-1 від 18.03.2011 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.05.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2014 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 28.05.2014 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2015 року позов задоволено. Скасовано Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4 16.02.2011 року за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 18.03.2011 року.

В апеляційній скарзі представника Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» Лиманець О.О. ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Апелянт посилається на необґрунтованість та протиправність судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом безпідставно не враховано, що причиною смерті стала наявність отриманих ОСОБА_4 ушкоджень внаслідок падіння з висоти, а не перебування його в стані алкогольного сп'яніння, що подія відбулася під час перебування працівника на робочому місці, в робочий час та під час виконання трудових обов'язків. Вважає, що складені комісією спеціального розслідування акти за формою Н-5 та Н-1 відповідають положенням закону та не порушують прав позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, поданій в інтересах ОСОБА_3, апелянт зазначає, що при скасуванні попередніх судових рішень суд касаційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов безпідставного висновку щодо наявності у позивача права на оскарження актів складених комісією спеціального розслідування за формою Н-5 та Н-1, таке право надано лише потерпілим особам. Вважає, що суд першої інстанції, виконуючи вказівки суду касаційної інстанції не урахував положень п. 59 Порядку розслідування нещасних випадків яким визначено, що виходячи з правової природи таких актів, ці акти, а також висновки спеціальної комісії з розслідування можуть оскаржувати лише роботодавець та потерпілий. Посилаючись на те, що при розслідуванні нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4 комісією не допущено ніяких порушень, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції Лиманець О.О., яка є представником ПАТ «Мостобуд» та ОСОБА_2, який є представником ОСОБА_3, апеляційні скарги підтримали з підстав наведених в них.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві Васильківська Н.І. просила апеляційні скарги відхилити як безпідставні.

Представник територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києва Чичкань С.Д. підтримала апеляційні скарги. Просила рішення суду першої інстанції скасувати.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про охорону праці», Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань», Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ від 30 листопада 2011 р. № 1232.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням українськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Згідно з п. 7 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Згідно п. 10 Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок протягом доби повинен утворити комісію та організувати проведення розслідування.

Згідно п. 14 Порядку комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: - обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; - визначити відповідність умов праці та її безпеки згідно вимогам законодавства про охорону праці; - з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; - вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства. амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); - визначити, пов'язаний чи не пов'язаний випадок з виробництвом; - установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним випадкам; - скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину.

У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, визначені в п.15 Порядку, а за якими не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом, - п.16 Порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що під час настання нещасного випадку трудові обов'язки ОСОБА_4 не виконувалися, померлий нехтуючи правилами безпеки, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп'яніння, не зумовленого виробничим процесом, вчинив стрибок на небезпечний поріг, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, тому не можна вважати, що нещасний випадок, що стався з ним, пов'язаний з виробництвом.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_4 працював монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в Мостобудівельному загоні № 2 ПАТ «Мостобуд».

16.02.2011 року ОСОБА_4 разом із іншими працівниками виконував роботу на залізничній ділянці «Київ-Московський - Дарниця», де Мостобудівельний загін № 2 ПАТ «Мостобуд» здійснював роботи з насування у проектне положення прогонової споруди 1П секції № 2 на залізничних опорах залізнично-автомобільного переходу через р. Дніпро.

О 16 год.40 хв. майстер ОСОБА_8 зупинив виконання роботи та надав вказівку працівникам залишити об'єкт. На об'єкті залишився лише ОСОБА_9, який здійснював прибирання до 17 год.10 хв.

О 16 год. 55 хв.ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 - механік Мотозагону № 60, де тільки цей мотозагон виконував роботи по встановленню опори В-3, з верхової сторони цієї опори виявив лежачого без руху ОСОБА_4, який в подальшому помер в машині швидкої медичної допомоги при транспортуванні до лікарні.

Ніяких робіт в межах встановлення опори В-3 працівники Мотозагону № 2 й безпосередньо ОСОБА_4 не виконували.

Згідно з висновком Київського міського бюро судових експертиз, зробленим в Акті судово-медичного дослідження трупа № 524 від 17.02.2011 року, смерть ОСОБА_4 настала внаслідок множинних переломів скелета з ушкодженням внутрішніх органів .При цьому у крові ОСОБА_4 було виявлено етиловий спирт - 3.82 %, що відповідає сильному алкогольному сп'янінню.

Статтею 14 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що працівник зобов'язаний дбати про особисту безпеку і здоров'я, перебуваючи на території підприємства і несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» № 1105 від 23.09.1999 року нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно із абз. 5 ч. 1 п. 18 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112 не визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками у разі підтвердженого відповідним медичним висновком алкогольного, токсичного чи наркотичного сп'яніння, не зумовленого виробничим процесом, яке стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання.

18.03.2011 року комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, призначеною наказом Територіального управління Держгірпромнагляду України по Київській області та м. Києву від 18.02.2011 року № 39-Р, за наслідками розслідування зроблено висновок, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_4 пов'язаний з виробництвом, про що було складено акти форми Н-5 та Н-1.

Згідно акту від 18.03.2011 року основною причиною нещасного випадку стало порушення техніки безпеки та правил безпеки під час проведення робіт з будівництва мостів - перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння на межі неогороджених перепадів без використання запобіжного поясу та без виробничої необхідності.

ОСОБА_11, який був членом вказаної комісії із спеціального розслідування, як страховий експерт з охорони праці відділу по роботі з роботодавцями та потерпілими Голосіївського району Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві не погодився з тим, що даний нещасний випадок пов'язаний із виробництвом і виклав письмово окрему думку в якій зазначив, що нещасний випадок з ОСОБА_4 відбувся не під час виконання останнім робіт чи завдань роботодавця, а стався внаслідок його сильного алкогольного сп'яніння, не зумовленого виробничим процесом при відсутності технічних та організаційних причин його настання.

Ураховуючи встановлені обставини справи та положення вищенаведених норм права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що нещасний випадок, що стався з ОСОБА_4 не є таким, що пов'язаний з виробництвом й тому акти форми Н-5 та Н-1 підлягають скасуванню.

Доводи апеляційних скарг в цій частині висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають виходячи з того, що падіння ОСОБА_4 покликане саме перебуванням його в стані сильного алкогольного сп'яніння з огляду на який він обрав шлях спуску не в спеціально обладнаному місці, а на власний розсуд.

Колегія суддів не може погодитися й з доводами апеляційної скарги про те, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві не може звертатися із позовом про скасовування актів за формою Н-5 та Н-1, оскільки акт розслідування нещасного випадку є підставою для оплати страхових виплат цим Фондом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Лиманець ОлександриОлександрівни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/27487/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8555/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.