Номер провадження: 22-ц/785/7171/15
Головуючий у першій інстанції: Балан М. В.
Доповідач : Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 9 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 26.03.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів, які згідно з рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року стягуються з відповідача на її користь, на утримання ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючі з 05.03.2012 року до 14.02.2023 року - на тверду грошову суму у розмірі 600 гривень щомісячно.

В своєму позові ОСОБА_5 зазначає, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року з ОСОБА_6 було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 гривень щомісячно. Станом на дату подання позову, згідно з законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1268 гривень. З моменту стягнення аліментів усі продукти та речі необхідні для виховання дитини подорощали. Крім того, дитина хворіє та перебуває на обліку у дитячій поліклініці у зв'язку з захворюваннями хребта та внутрішньочерепним тиском. Вказані захворювання потребують постійних лікувань та значних витрат на придбання ліків, оплату масажів та плавання. Відповідач не цікавиться долею дитини і йому не відомо про стан здоров'я сина, та витрати яких він потребує.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

ОСОБА_4 подав суду письмові заперечення, згідно з якими позов не визнав у повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки розмір аліментів визначений за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року його зобов'язано сплачувати аліменти у розмірі 350 гривень, щомісячно, що він і робить. Відповідач вважає, що обставини на які посилається позивачка в обґрунтування вимог про збільшення розміру аліментів є такими ж що і обставини, на які вона посилалась при стягненні аліментів.

Також відповідач вважає необґрунтованим розмір аліментів у сумі 600 гривень, оскільки позивачкою не надано суду жодних доказів того, що у неї збільшились витрати на утримання дитини. Крім цього відповідач зазначає, що 18.07.2013 року він уклав шлюб з ОСОБА_8 і ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась спільна донька - ОСОБА_13. На теперішній час відповідач так і не зміг офіційно працевлаштуватись за новим місцем проживання. На підставі викладеного ОСОБА_4 вважає, що законних підстав для збільшення розміру аліментів не існує, оскільки його матеріальний стан не покращився, а навпаки, з урахуванням того що у нього народилась ще одна дитина - погіршився.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не з'явилась, однак у позовній заяві містилось клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання також не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно з якою просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях та розглянути справу за його відсутності.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду позивачка принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом достовірно встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 10.03.2005 року /а.с. 2/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючі з 05.03.2012 року до 14.02.2023 року /а.с. 4/.

Згідно з довідкою Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 57 від 12.02.2015 року ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, разом з сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 61.

У відповідності до розрахунку заборгованості з аліментів боржника ОСОБА_6 від

25.02.2015року, станом на 01.03.2015 року його заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_6 складала 3454 гривні 83 копійки /а.с. 7-8/.

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає захворюваннями хребта та внутрішньочерепним тиском, що підтверджується консультаційним висновком лікаря-педіатра від 26.05.2015 року та епікризом від 03.04.2015 року /а.с. 25-26/.

18.07.2013року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_12, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 18.07.2013 року /а.с. 17/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_13, батьком якої є ОСОБА_4, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 /а.с. 18/.

Згідно з актом від 22.04.2015 року ОСОБА_4 з серпня 2013 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 21/.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу п матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено у ст. 194 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Суд обгрунтовано не прийняв до уваги твердження позивачки, що збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки вони суперечать п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що захворювання дитини також є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки така підстава відсутня у ст. 194 СК України, а позивачка може пред*явити позов на інших підставах.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд дійшов до правильного висновку, що позивачем не надано суду достовірних доказів на підтвердження обставин, які відповідно до вимог ст. 194 СК України є підставою для зменшення або збільшення (зміни) розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, не встановлено таких підстав і судом під час судового засідання в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.С. Комлева

О.Г. Журавльов