Справа № 344/3338/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1915/2015
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 30.01.2014 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір №336235/849/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті. За умовами договору банк отримав вклад у сумі 7000,00 доларів США з терміном повернення до 04.02.2015 року.

04.02.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено новий договір №300131/167742/3-15 про внесення вкладу в розмірі 5000 доларів США на строк до 04.05.2015 року. Згідно меморіального валютного ордеру від 04.02.2015 року кошти в розмірі 5000 доларів США були перераховані на вкладний рахунок за цим новим договором.

Таким чином, залишок вкладу за первинним договором від 30.01.2014 року становить 2000 доларів США, які відповідач не повернув, не зважаючи на звернення позивача.

З наведених підстав ОСОБА_2 просила суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 2000 доларів США, а також 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 травня 2015 року ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором банківського вкладу від 30.01.2014 року в розмірі 2000 доларів США.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на дане рішення подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Зазначив, що судом не враховано ряду соціально-політичних аспектів, наявних в даний час у державі, які унеможливлюють видачу клієнтам банку депозитних вкладів.

Апелянт вказав, що рішення ухвалене судом без належного дослідження всіх доказів, які мають значення для справи. До уваги суду було взято лише розрахунки, подані позивачем, що ставить під сумнів їх правильність.

Представник відповідача не був присутнім при розгляді справи та не мав можливості подати своїх розрахунків залишку депозитних коштів та інші докази.

Згідно ст.74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою та з копіями відповідних документів надсилаються поштою рекомендованим листом.

Рішення суду було постановлено без належного повідомлення представника відповідача про час і місце розгляду справи, а відтак з порушенням процесуальних норм.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Представник апелянта ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивач ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що банк не зважаючи на її неодноразові звернення кошти за банківським вкладом не повернув.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Судом встановлено, що 30.01.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №336235/849/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті, за умовами якого банк отримав від ОСОБА_2 грошовий вклад у сумі 7000 доларів США, з терміном повернення до 04.02.2015 року (а.с.4).

На виконання умов договору ОСОБА_2 внесла на рахунок банку кошти в сумі 7000 доларів США, про що свідчить квитанція від 30.01.2014 року (а.с.5).

Відповідно до п.2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви,банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 10% річних.

Пунктом 6 договору передбачено, що після закінчення строку, визначеного п. 1 договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п.5.2 Основних умов.

04.02.2015 року позивач звернулась до відповідача у відділення №74 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення банківського вкладу за договором від 30.01.2014 року (а.с.6).

Водночас 04.02.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено новий договір №300131/167742/3-15 про внесення банківського вкладу в розмірі 5000 доларів США на строк до 04.05.2015 року. Згідно меморіального валютного ордеру №38308 від 04.02.2015 року кошти в розмірі 5000 доларів США були перераховані із рахунку за договором від 30.01.2014 року на вкладний рахунок за новим договором.

Отже, після закінчення дії договору №336235/849/370-14 від 30.01.2014 року на рахунку за цим договором залишилось 2000 доларів США, які відповідач не повернув позивачу.

24.02.2015 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення банківського строкового вкладу за договором від 30.01.2014 року в розмірі 2000 доларів США (а.с.9). Проте вимога позивача залишилась без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правильно виходив з того, що невиконання відповідачем умов договору в частині повернення вкладу (депозиту) у строк, встановлений договором, позбавляє вкладника ОСОБА_2 права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами.

Врахувавши наведені обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав, передбачених ст. ст. 1058, 1060 ЦК України, для стягнення з відповідача грошових коштів за договором банківського вкладу у зв'язку з порушенням відповідачем взятих за цим договором зобов'язань.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права (щодо неналежного повідомлення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про час і місце розгляду справи) не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявним у справі повідомленням про вручення, з якого вбачається, що повістка вручена представнику відповідача (Гаврилюку) 06.05.2015 року (а.с.42).

Крім того, заперечуючи правильність проведеного розрахунку, апелянтом на спростування такого, іншого розрахунку не надано, а тому доводи апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що представник відповідача не був присутнім при розгляді справи, а тому не мав можливості подати контр-розрахунки залишку депозитних коштів та інші докази є необґрунтованими, оскільки до апеляційної скарги апелянтом не долучено жодних доказів, які б спростовували вимоги позивача про повернення депозитних коштів в сумі 2000 доларів США. Крім того, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи представник апелянта також не з»явився в судове засідання апеляційного суду та не подав інших доказів по справі.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано ряд соціально-політичних аспектів, наявних в даний час у державі, які унеможливлюють видачу клієнтам банку депозитних вкладів не ґрунтуються на вимогах закону щодо виконання банком зобов»язань за договором банківського вкладу, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М. Соколовський