УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/2948/13-ц

6/330/1/2015

"23" квітня 2015 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

судді - Нестеренко Т.В.,

при секретарі Корнієнко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі № 2/330/671/2013 року,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення, мотивуючи свою заяву тим, що 19 лютого 2008 року він, ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір № ZPMWGA відповідно до якого отримав кредит у розмірі 11 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 річних з 16 жовтня 2008 року 15,12% на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів. У звязку з невиконанням ним зобовязань за кредитним договором №ZPMWGA від 19 лютого 2008 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за даним договором, а саме житлової квартири АДРЕСА_1. Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області по справі №828/88/2012 від 13 квітня 2012 рокупозов задоволений частково та стягнуто в рахунок погашення заборгованості в розмірі 20 277 доларів США 59 цента, що утворилась у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 17 січня 2012 року за кредитним договором № ZPMWGA від 19 лютого 2008 року у відповідності до процедури, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на квартиру загальною площею 55,8 кв.м., реєстраційний номер 20006682, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.08.2008 року КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації» за початковою ціною предмету іпотеки для її подальшої реалізації в сумі 154990,00 (сто пятдесят чотири тисячі девятсот девяносто) гривень. Відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового кодексу України Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. В подальшому на підставі ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з вимогою про виселення мешканців квартири АДРЕСА_3. Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволені, а саме виселено з вищенаведеною квартири ОСОБА_1, ОСОБА_3В, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 На підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року Якимівським районним судом Запорізької області 23 жовтня 2014 року був виданий виконавчий лист №2/330/671/2013 про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавчий лист №2/330/671/2013 який виданий Якимівським районний судом Запорізької області в наступний час знаходиться на виконанні в відділ державної виконавчої служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області. 03 червня 2014 року Верховною радою України був прийняти ОСОБА_7 №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальникаабо майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); Обґрунтовуючи необхідність прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» його автори, народні депутати у пункті 1 пояснювальної записки до цього Закону зазначили, що внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти громадяни України втратили значну частину своїх коштів. Через знецінення національної валюти десятки тисяч людей не мають можливості обслуговувати кредитні зобов'язання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Банки та інші фінансові установи масово звертають стягнення і примусово вилучають у таких боржників рухоме і нерухоме майно. В тому числі, викидаючи людей із неповнолітніми дітьми з житла на вулицю і забираючи засоби до існування. Це викликає гостре незадоволення у людей і напруження у суспільстві. Однією із причини ухвалення Верховною Радою України Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті було те, що банки масово звертають стягнення на житлові будинки, вилучаючи їх у боржників, а в подальшому викидають людей із неповнолітніми дітьми з житла на вулицю. ОСОБА_7 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті, законодавець заборонив також і виселення позичальника або майнового поручителя та членів їх сім'ї із житлових будинків, які є предметом іпотеки, за умови, що ці будинки використовуються як місце їх постійного проживання та за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Згідно положень ч.1, 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, кім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів дано в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99. Відповідно до цих роз'яснень, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Стягнення на предмет іпотеки являється забезпеченням виконанням зобов'язання, тобто цивільно-правовою відповідальністю особи у випадку не виконання зобов'язань за основним зобов'язанням (кредитним договором), а відповідно дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ має зворотню дію в часі і мораторій також поширюється на вимогу про стягнення на предмет іпотеки згідно рішення суду від 14 листопада 2013 року. Згідно ч.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до Розділу V Закону України «Про іпотеку», задоволення вимог іпотеко - держателя за рахунок предмета іпотеки включає в себе, поміж іншого, такі складові: звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення мешканців, реалізація предмета іпотеки. Правовідносини пов'язані з виселенням, є похідними від передбаченої Законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки і підлягають застосуванню на стадії примусового виконання судового рішення. Тобто процес виселення мешканців з предмета іпотеки, в тому числі й ухвалення судом відповідного рішення, є однією з обов'язкових умов примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухоме житлового майна, а тому в даному випадку Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється на правовідносини, що виселення з предмету іпотеки. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» цей ОСОБА_7 набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Він, ОСОБА_1 є власником житлової квартири АДРЕСА_4 яка виступає як забезпечення зобовязань за споживчим кредитом відповідно до кредитного договору ZPMWGA від 19 лютого 2008 року, наданого йому в іноземній валюті. Загальна площа квартири не перевищує 140 кв. метрів. Належна йому квартира використовується як місце мого постійного проживання і іншого нерухомого житлового майна він не має. Також разом з ним зареєстровані та проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Також слід зауважити що станом на 18 грудня 2014 року офіційний курс долара США по відношенню до національної валюти гривні становить 1576,9370 гривень до 100 доларів США, що підтверджується даними з офіційного сайту Національного Банку України що міститься в додатках. Тобто початкова ціна реалізації предмету іпотеки - 154990,00 (сто пятдесят чотири тисячі девятсот девяносто) гривень більше ніж у два рази менше ніж сума яка стягнута на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області від рішенням суду по справі №828/88/2012 від 13 квітня 2012 року (20277,59/100*1576,9370/154990=2,06). Примусове виселення з квартири, як складова частина примусового звернення стягнення на квартиру у період дії мораторію суперечитиме Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». З наведених вище обставин та норм матеріального вбачається, що під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути виселено мешканців з належної йому квартири АДРЕСА_4. Частинами 1 і 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 373 ЦПК України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Суд, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином заявник просить відстрочити виконання рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року по справі № 330/2948/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Якимівська селищна рада Якимівського району Запорізької області про виселення до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник за довіреністю, ОСОБА_8 не прибули, але надали до суду письмову заяву, в якій просять розглянути дану заяву за їх відсутності. Вимоги, викладені в заяві просять задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ « Приватбанк» ОСОБА_9 в судове засідання не прибула, але також надала письмову заяву, в якій просить слухати справу за їх відсутністю, у задоволенні заяви просить відмовити на тих підставах, що обставини, зазначені заявником не ускладнюють виконання рішення та не роблять його неможливим відповідно до ст. 373 ЦПК України. В даному випадку посилання заявника на ОСОБА_7 України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є помилковим, оскільки предметом позову, за яким ухвалено рішення суду №330/2948/13-ц від 23.12.2013 року є не звернення стягнення на квартиру, а виселення з житла. Рішення суду саме про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки ухвалено Якимівським районним судом 13.04.2012 року, справа №828/88/12 та набрало законної сили до набрання чинності Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В судове засідання представник Якимівської селищної ради не з»явився, але також надав письмову заяву, в якій просить слухати справу за їх відсутністю, просять прийняти рішення згідно з чинним законодавством. Заперечень за позовними вимогами не мають.

В судове засідання представник ВДВС Якимівського РУЮ не з»явився, але також надав письмову заяву, в якій просить слухати справу за їх відсутністю, просять прийняти рішення згідно з чинним законодавством, на розсуд суду.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав, у заявника дійсно в наявності є обставини, що ускладнюють виконання рішення про виселення з житла. Відповідно до матеріалів справи, заявник та члени його сім»ї не мають іншого житла, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, окрім зазначеного майна, належної заявнику квартири АДРЕСА_4. Зазначене майно використовується як місце постійного проживання його та його сім»ї, загальна площа зазначеного нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів, це є квартира. ОСОБА_7 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті, законодавець заборонив також і виселення позичальника або майнового поручителя та членів їх сім'ї із житлових будинків, які є предметом іпотеки, за умови, що ці будинки використовуються як місце їх постійного проживання та за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Згідно положень ч.1, 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, кім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Керуючись ст. 373 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі № 2/330/671/2013 року - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року по справі № 330/2948/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Якимівська селищна рада Якимівського району Запорізької області про виселення до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом п"яти днів з дня отримання сторонами копії даної шляхом подачі апеляції до Якимівського районного суду Запорізької області.

Суддя: Т.В. Нестеренко