У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору оренди у зв'язку з його невиконанням за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 14,6400 га, яка розташована на території Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

2 червня 2011 року між сторонами укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему Пятихатського району Дніпропетровської області 29 грудня 2011 року за № 00032.

Відповідач взяла на себе зобов'язання протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату у грошовій формі у розмірі 4 757 гривень 15 копійок на рік, що становить 3% від нормативної грошової оцінки землі (з урахуванням коефіцієнта грошової оцінки землі згідно діючого законодавства України), але за домовленістю сторін орендна плата може бути повністю або частково сплачена сільськогосподарською продукцією за біржовими цінами згідно діючого законодавства України, а також наданням орендодавцю послуг.

Посилаючись на те, що оренду плату за 2011-2013 роки вона не отримувала, а у 2011 році в рахунок орендної плати отримала дві тони неякісного зерна, позивач просила суд розірвати договір оренди у зв'язку з його систематичним невиконанням, зобов'язати відповідача повернути їй спірну земельну ділянку та стягнути з неї на свою користь заборгованість по орендній платі у розмірі 21 473 гривні 29 копійок за період з 2011 по 2013 роки, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, завдану внаслідок невиконання умов договору, а також понесені нею судові витрати у розмірі 478 гривень 20 копійок.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 25 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Ухвалено розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 2 червня 2011 року між ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему Пятихатського району Дніпропетровської області 29 грудня 2011 року за № 00032.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_6 земельну ділянку площею 14,6400 га, що розташована на території Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 9514 гривень 30 копійок заборгованості по орендній платі.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності факту систематичного невиконання відповідачем умов договору оренди землі, врахувавши, що відповідач почала використовувати земельну ділянку з 2012 року, а також, що положення спірного договору не передбачають таких наслідків за невиконання договору, як відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Євтушенко О.І. Іваненко Ю.Г.