Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Леско В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі : Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, 3-ї особи відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

12 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року, яким змінено рішення Міжгірського районного суду від 13 червня 2014 року, зокрема зобов»язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою, розташованою в Міжгірському районі, с.Пилипець урочище «Берце», кадастровий номер ділянки НОМЕР_1, шляхом знесення розташованих на ній стовпів - опор гірськолижної канатної дороги.

У заяві відповідачка ОСОБА_1 вказує на те, що змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив із того, що земельні ділянки передані Пилипецькою сільською радою в оренду по договору оренди земельної ділянки від 19 грудня 2006 року перебувають у власності ОСОБА_2, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 липня 2012 року, і не є самостійними об'єктами права власності. А також, що договір оренди земельної ділянки є нікчемним, так як Пилипецька сільська рада не вправі бути орендодавцем чужої земельної ділянки, і відповідно не може укладати такий договір оренди, а відтак суд вважав, що право власності на земельну ділянку площею 0,1048 га. в цілому належить позивачу ОСОБА_2

Однак, вже після розгляду апеляційним судом справи їй стало відомо про належність земельних ділянок:

кадастровий НОМЕР_2 в с.Пилипець Міжгірського кадастровий НОМЕР_3 в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області площею 0,0002 га. - на праві власності Пилипецькій сільській раді Міжгірського району Закарпатської області.

Державна реєстрація вказаних земельних ділянок відбулася 19.12.2006 року, що стверджує Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 33604688 від 13.02.2015 року та індексним номером №33606587 від 13.02.2015 року.

А тому, починаючи з 19.12.2006 року вказані земельні ділянки площею по 0,0002 га. кожна, які розташовані посередині земельної ділянки позивача, є самостійними об'єктами цивільних прав, правомочності на які, на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, належали Пилипецькій сільській раді Міжгірського району Закарпатської області, - як власнику цих ділянок, а з 13.02.2015 року належать їй на праві приватної власності.

Зазначені обставини вважає нововиявленими, так як на час ухвалення апеляційним судом Закарпатської області рішення їй достовірно не було відомо про належність цих земельних ділянок Пилипецькій сільській раді, як власнику землі, а тому просить переглянути рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заяву підтримали.

Позивачка ОСОБА_2 заяву не визнала.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, перевіривши доводи заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року змінено рішення Міжгірського районного суду від 13 червня 2014 року і виключено з другого абзацу резолютивної частини зазначеного рішення слова «ОСОБА_3», а також зобов»язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою, розташованою в Міжгірському районі, с.Пилипець урочище «Берце», кадастровий номер ділянки НОМЕР_1, шляхом знесення розташованих на ній стовпів - опор гірськолижної канатної дороги.

У решті рішення Міжгірського районного суду залишено без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 у заяві від 12.03.2015 року просить переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 року.

Відповідно до ст.361 ЦПК України рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України).

Як на підставу для перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 року, заявниця ОСОБА_1 посилається на Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 33604688 від 13.02.2015 року та індексним номером №33606587 від 13.02.2015 року, якими стверджує належність земельних ділянок : кадастровий НОМЕР_2 в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області площею 0,0002 га. та кадастровий НОМЕР_3 в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області площею 0,0002 га., які розташовані посередині земельної ділянки позивачки, до 13.02.2015 року Пилипецькій сільській раді Міжгірського району Закарпатської області, як власнику землі, державна реєстрація яких відбулася 19.12.2006 року, а не позивачці ОСОБА_6, про що їй на час ухвалення апеляційним судом Закарпатської області рішення достовірно відомо не було.

Вказана обставина є нововиявленою, так як вона має істотне значення для розгляду справи, оскільки спростовує факти, покладені в основу судового рішення і висновки суду в даній справі, що у відповідності до ст.365 ЦПК України є підставою для скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом апеляційної інстанції рішення і розгляду ним справи на загальних підставах за раніше поданими відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_5, та позивачкою ОСОБА_2 апеляційними скаргами на рішення Міжгірського районного суду від 13 червня 2014 року.

Так, рішенням Міжгірського районного суду від 13 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не використовувати земельну ділянку площею 0,1048 га., урочище «Берце» села Пилипець Міжгірського району, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, для проходу, проїзду чи використання такої для гірськолижного спуску відпочивальників бази відпочинку «Шепіт Карпат» с.Пилипець без згоди ОСОБА_2

У решті вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243,60 гривень судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 просять скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

У апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови їй у решті вимог, і постановити в цій частині нове рішення, яким її вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та зобов'язуючи відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 не використовувати земельну ділянку площею 0,1048 га., урочище «Берце» с. Пилипець Міжгірського району, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, для проходу, проїзду чи використання такої для гірськолижного спуску відпочивальників бази відпочинку «Шепіт Карпат» с.Пилипець без згоди ОСОБА_2, - суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення відповідачами земельних прав позивачки ОСОБА_2.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1048 га., яка розташована у с.Пилипець, урочище «Берце» Міжгірського району Закарпатської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 12.07.2012 року (а.с.5).

З вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку та технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку слідує, що на плані меж земельної ділянки в Державному акті на право власності на земельну ділянку та на плані земельної ділянки в технічній документації із землеустрою, - відмічені зони сервітуту землі на право користування ОСОБА_7 земельною ділянкою площею 0,0004 га., яка складається із двох земельних ділянок площею 0,0002 га, на яких розташовані стовпи - опори гірськолижної канатної дороги, які на час набуття позивачкою права на землю, належали спочатку орендарю ОСОБА_7, згідно укладеного між ним та Пилипецькою сільською радою, як орендодавцем - власником землі, договору оренди землі від 19 грудня 2006 року, зареєстрованого у Міжгірському районном відділі Центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 21.12.2006 року №-006. А з 01 червня 2010 року орендарю ОСОБА_1, згідно укладеної між нею та Пилипецькою сільською радою Додаткової угоди до договору оренди землі від 21 грудня 2006 року зареєстрованого за №-006, право оренди на яку у ОСОБА_1 виникло з моменту реєстрації цих прав.

Отже з наведеного слідує, що на час набуття позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,1048 га. вона не заперечувала факт наявності земельного сервітуту, а саме право відповідачки ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою площею 0,0004 га., яка складається із двох земельних ділянок площею 0,0002 га, на яких розташовані стовпи - опори гірськолижної канатної дороги, та яка розташована посередині земельної ділянки позивачки, тому колегія суддів вважає, що позивачка не має права вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0004 га., право оренди на яку відповідачка мала на час ухвалення судом першої інстанції рішення, яке позивачкою, як і договір оренди землі від 19.12.2006 року та Додаткова угода до договору оренди землі від 01.06.2010 року, не оспорюються, що вказує на безпідставність позовних вимог ОСОБА_2

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що з 13 лютого 2015 року власником вказаних земельних ділянок з кадастровим НОМЕР_2 в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області площею 0,0002 га. та кадастровим НОМЕР_3 в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області площею 0,0002 га., дата державної реєстрації яких 19.12.2006 року, цільове призначення - для будівництва та обслуговування канатно-бугельної дороги, згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 33604688 від 13.02.2015 року та індексним номером №33606587 від 13.02.2015 року - є відповідачка ОСОБА_1 (а.с.103-104).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осопрюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені ст.152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: - визнання прав; - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; - визнання угоди не дійсною; - визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; - відшкодування заподіяних збитків; - застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_2 у відповідності до вимог закону не довела та не подала суду доказів на підтвердження того, що відповідачі створюють їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, право власності на яку площею 0,0004 має відповідачка ОСОБА_1, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,1048 га., кадастровий НОМЕР_5, розташованою в с.Пилипець, урочище «Берце» Міжгірського району Закарпатської області, шляхом знесення розташованих на ній стовпів - опор гірськолижної канатної дороги. А також про зобов'язання відповідачів не проводити гірськолижний спуск через її земельну ділянку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319, 365 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, 3-ї особи відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 13 червня 2014 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, 3-ї особи відділу Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча : Судді :