Справа №521/6241/15-ц
№2/521/3460/15
15 вересня 2015 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Борисової Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування збитків,
Представник позивача у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав.
ОСОБА_2 у судове засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року, 12.09.2014р. о 09 год. 45 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Hyundai», д. н. ВН 4935 ЕC, по вул. Радісній в м. Одесі, порушивши п. 10.3 Правила дорожнього руху, а саме при зміні напрямку руху не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», д. н. ВН 4054 ВА, який рухався в попутному напрямку. В результаті цього автомобілі отримали значні механічні пошкодження.
Зазначеною постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Автомобіль «Volkswagen», д. н. ВН 4054 ВА, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в матеріалах справи.
Згідно з полісом ОСЦПВ № АІ/0642826 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, завдану під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна».
Позивач подав письмове повідомлення на адресу ПрАТ «СК «Україна» про настання ДТП.
Після цього страховиком було організовано проведення огляду пошкодженого автомобілю позивача, за результатами якого складено акт.
21.10.2014 року позивач надав на адресу страхової компанії заяву про страхове відшкодування із повним пакетом документів.
Інформація щодо залучених страховою компанією експертів/оцінщиків, результатів експертизи, розрахунку суми страхового відшкодування позивачу до теперішнього часу не відома. Позивач неодноразово письмово звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» з метою отримання копій експертизи із визначенням вартості завданої його автомобілю шкоди, отримання інформації щодо розрахунку суми страхового відшкодування.
Не отримавши інформації щодо вищевказаних розрахунків, позивач самостійно звернувся 08.04.2015 року до аварійного комісару ТОВ МП «Універсал-ЛТД» задля проведення огляду пошкодженого автомобіля та визначення вартості матеріального збитку.
Суму страхового відшкодування, належну до виплати позивачеві, Страхова компанія «Україна» до цього часу не погодила.
Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Пунктами 9.1 та 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з п. 36.2 ст. 36 цього Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім цього, у звязку з простроченням сплати відповідачем суми страхового відшкодування з відповідача підлягають стягненню на користь позивача пеня, інфляційні збитки та три відсотки річних.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Отже, пеня стягується за період з 22.01.2015 року по 15.09.2015 року (237 днів) у розмірі 4679,08 грн.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з абзацом 3 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Таким чином, виходячи із вищезазначених положень закону та практики їх застосування, підлягає відшкодуванню вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу.
Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на проведення огляду транспортного засобу в розмірі 600,00 грн., то суд вважає, що зазначені витрати не є збитками в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України та не можуть бути відшкодовані. Крім того, зазначене дослідження було проведено поза межами судового розгляду справи не на підставі ухвали суду, у звязку з чим ці витрати не є судовими витратами відповідно до ст. ст. 79, 86 ЦПК України.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Окрім судового збору, представник позивача просить також стягнути витрати на правову допомогу, на підтвердження чого надала копію договору про надання правової допомоги та реєстр кредитових документів на загальну сум 1200 грн.
Керуючись ст. ст. 22, 526, 530, 610, 612, 625, 992, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 6, 9, 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування збитків задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 187 (сто вісімдесят чотири) грн. 14 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 816 (вісімсот шістнадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 88 (вісімдесят вісім) грн. 06 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Ю.В. Тополева