У х в а л а

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області в інтересах держави в особі управління охорони здоров'я Рівненської міської ради Рівненської області - Рівненської центральної міської лікарні до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року заступник прокурора Здолбунівського району Рівненської області в інтересах держави в особі управління охорони здоров'я Рівненської міської ради Рівненської області - Рівненської центральної міської лікарні (далі - Рівненська ЦМЛ) звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 20 жовтня 2013 року близько 00.05 години на вул. Заводській у м. Здолбунові Рівненської області ОСОБА_4, керуючи автомобілем Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1, у порушення пунктів 10.4, 11.3 ПДР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_21/ed_2014_09_17/pravo1/KP011306.html?pravo=1> допустив виїзд на зустрічну ділянку дороги, де зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ-211140» під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, з приводу чого перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненської ЦМЛ з 22 жовтня 2013 року по 08 листопада 2013 року. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям, провадження у справі закрито. На лікування хворого витрачено 3 414 грн 60 коп. Завдана ОСОБА_4 шкода закладові охорони здоров'я - Рівненській ЦМЛ, на лікування потерпілого ОСОБА_5 не відшкодована, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року, позов заступника прокурора Здолбунівського району Рівненської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь управління охорони здоров'я Рівненської міської ради Рівненської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3 414 грн 60 коп., які підлягають зарахуванню до бюджету м. Рівне, з якого фінансується Рівненська центральна міська лікарня.

У решті вимог відмовити.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора та стягуючи витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, саме з відповідача ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, зі змісту вказаної статті вбачається, що страховиком відшкодовується шкода лише третім особам.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова