У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів дарування удаваними, договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів дарування удаваними, договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5, вони вирішили за сумісні кошти придбати частину будинку за адресою: АДРЕСА_1.

02 квітня 2009 року відбулася угода, на якій позивачка не була присутня. Згодом вона дізналася, що 02 квітня 2009 року ОСОБА_6 подарував її чоловіку ОСОБА_5 1/2 частину вказаного будинку, яку вона з чоловіком мали намір придбати для їхньої сім'ї.

27 травня 2009 року ОСОБА_5 подарував цю частину будинку ОСОБА_7

Позивачка вважала, що вказані договори є удаваними, оскільки насправді було вчинено договори купівлі-продажу, про що свідчать розписки про передачу коштів, а тому 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належить їй та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. Оскільки, договір, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є фактично договором купівлі-продажу, то була необхідна її згода, якої вона не давала, а тому вказаний договір є недійсним з моменту його укладення.

Враховуючи вказане позивачка просила визнати удаваним договір дарування 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 02 квітня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнавши його договором купівлі-продажу; визнати удаваним договір дарування 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 27 травня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, визнавши його договором купівлі-продажу; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 27 травня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7; визнати за нею та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та застосувати до сторін договору купівлі-продажу двосторонню реституцію, витребувавши з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 20 000 дол. США.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано удаваним договір дарування 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 02 квітня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнавши його договором купівлі-продажу. Визнано удаваним договір дарування 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 27 травня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, визнавши його договором купівлі-продажу. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 27 травня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку про те, що спірні договори дарування є удаваними, оскільки між сторонами фактично було укладено договори купівлі-продажу спірних частин житлового будинку.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко І.К. Парінова