Провадження № 22-ц/780/4378/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 29 17.09.2015
У Х В А Л А

іменем України

17 вересня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої ДТП,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 6 січня 2014 року на перехресті вулиць Київська і Гоголя у м.Бровари Київської області сталася ДТП. Вказана ДТП сталася з вини відповідачки ОСОБА_3, яка, керуючи автомобілем «ЗАЗ Ланос» р.н.НОМЕР_2, під час вибору безпечної швидкості не врахувала дорожньої обстановки та не дотримала безпечної дистанції, порушивши п.п.12.1,13.1 ПДР та допустивши зіткнення з належним позивачу автомобілем «Шкода Суперб» р.н.НОМЕР_1 під його керуванням. Вина водія ОСОБА_3 у порушенні ПДР стверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2014 року про накладення адмінстягнення у вигляді штрафу. Вказував, що згідно звіту № 3783/01/14-2 від 10 січня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля «Шкода Суперб», склала 38893,26 грн. Відповідальність володільця автомобіля «ЗАЗ Ланос» ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ СК «Київський страховий дім», яке, виконуючи свої обов'язки страховика, виплатило йому 19 травня та 1 липня 2014 року страхове відшкодування на загальну суму 17700 грн. за виключенням франшизи 500 грн.

Зазначав, що він самостійно знайшов підприємство для ремонту автомобіля і власним коштом відновив автомобіль. Згідно акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 вартість ремонту склала 54966 грн. Вважає, що саме ця сума є збитком і підлягає відшкодуванню відповідачкою за виключенням коштів сплачених страховиком. Крім того, посилався, що діями відповідачки йому завдано моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 5000 грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути із відповідачки на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 36696,94 грн., франшизу 500 грн. та 5000 грн. завданої моральної шкоди, стягнути із відповідачки судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача 500 грн. та 2000 грн. моральної шкоди. У задоволенні решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задоволити його вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що суд безпідставно не врахував, що вартість матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля «Шкода Суперб», склала 38893,26 грн. згідно акту № 3783/01/14-2 від 10 січня 2014 року. Крім того, суд безпідставно не врахував вартість відновлювального ремонту його автомобіля в розмірі 54966,94 грн.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове про повне задоволення вимог позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення.

Представник ПрАТ «Київський страховий дім» апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на те, що між ним та позивачем було укладено договір, яким добровільно, за взаємною згодою визначено розмір збитку, який перегляду не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП відповідачки ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», яке як страховик виплатило позивачу завдану з вини ОСОБА_3 шкоду в межах ліміту відповідальності в розмірі 17700 грн.

При цьому суд виходив з того, що згідно звіту № 3783/01/14-2 від 10 січня 2014 року позивачу було завдано матеріальний збиток в розмірі 21676,09 грн., проте 10 червня 2014 року ПрАТ «Київський страховий дім» і ОСОБА_2 уклади угоду, в якій добровільно, за взаємною згодою визначили розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті і становить 17700 грн. За таких обставин підстави для стягнення коштів із відповідачки відсутні.

Також, суд виходив із наявності передбачених законом підстав для стягнення франшизи 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 6 січня 2014 року на перехресті вулиць Київська і Гоголя у м.Бровари Київської області сталася ДТП за участю автомобілів «Шкода Суперб» р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача та «ЗАЗ-Ланос» р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідачки ОСОБА_3 ДТП сталася внаслідок порушення відповідачкою п.12.1,13.1 ПДР, яка під час вибору безпечної швидкості не врахувала дорожньої обстановки та не дотримала безпечної дистанції, допустивши зіткнення з належним позивачу автомобілем. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2014 року відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП у вигляді штрафу.

В результаті ДТП належний позивачу автомобіль «Шкода Суперб» отримав пошкодження. Згідно звіту № 3783/01/14-2 від 10 січня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода Суперб», склала 21676,09 грн.

Також судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім» за договором обов'язкового страхування з лімітом відповідальності 50000 грн., у зв'язку з чим страховик 16 травня 2014 року виплатив позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 14840,88 грн.

В подальшому 10 червня 2014 року між ПрАТ «Київський страховий дім» та позивачем ОСОБА_2 була укладена угода, за якою сторони добровільно змінили розмір страхового відшкодування із 21676,09 грн. до 17700 грн., у зв'язку з чим страховик виплатив позивачу 2859,12 грн., що разом із виплатою 14840,88 грн. склало 17700 грн. без урахування франшизи.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив позов частково, стягнувши на користь позивача лише франшизу в розмірі 500 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та відмовив у стягненні матеріальних збитків з огляду на те, що позивач і страхова компанія в добровільному порядку визначили розмір страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 544966 грн., що відповідає вартості ремонту автомобіля, необгрунтовані та спростовуються наявним у справі звітом про оцінку автомобіля «Шкода Суперб» № 3783/01/14-2 від 10 січня 2014 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода Суперб», склала 21676,09 грн. (а.с.16).

Вказаний звіт виконаний відповідно до вимог діючих нормативних документів, в тому числі на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в МЮ України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з послідуючими змінами). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ.

Правильність вказаного звіту позивачем не спростована.

Доводи апелянта про те, що сума страхової виплати в розмірі 17700 грн. не відповідає розміру збитків необгрунтовані. Як вище вказувалося, судом першої інстанції встановлено, що в результаті ДТП вартість матеріального збитку, завданого позивачу склала 21676,09 грн. і саме на отримання даного розміру він мав право. Проте в подальшому 10 червня 2014 року між ПрАТ «Київський страховий дім» та позивачем була укладена угода, за якою сторони добровільно змінили розмір страхового відшкодування із 21676,09 грн. до 17700 грн.

Такі дії позивача та страховика відповідають приписам п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Крім того, дії позивача та страховика щодо укладення угоди та її змісту повністю узгоджуються із положеннями ст.627, 628 ЦК України, які визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже позивач і страховик на власний розсуд та за взаємною згодою визначили розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню і не перевищує ліміту відповідальності ОСОБА_3, встановленого у розмірі 50000 грн., що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для стягнення шкоди із відповідачки.

Посилання апелянта на невирішення судом питання про судові витрати, не є підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку, а відповідно до положень ст.220 ЦПК України є підставою для ухвалення судом додаткового рішення.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: