Справа № 465/5878/14 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/1217/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року про відкриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу. З посиланням на ст.ст. 541, 543, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 247 042, 50 грн. боргу, судові витрати покласти на відповідача.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року у даній справі відкрито провадження.

Ухвалу суду оскаржив відповідач - ОСОБА_2 Вважає її незаконною, такою, що винесена з порушенням правил підсудності.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою позовну заяву повернути позивачу. Свої вимоги мотивує тим, що судом в порушення вимог п.п.3, 4 ст. 122 ЦПК України при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не виконано вимог щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, зокрема апелянта, оскільки докази звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи - відповідача та отримання відповідної інформації в матеріалах справи відсутні.

Окрім того зазначає, що у відповідності до вимог ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у вказаній цивільній справі є стягнення заборгованості. Підставою позову, на думку позивача, є небажання відповідача повернути йому позику, що є порушенням приписів ст. 1049 ЦК України. Позивач вважає, що між ОСОБА_6 та відповідачем укладено договір позики, на підставі якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_6 гроші в сумі 250 000,00 дол. США, про що останнім надано розписку від 12.09.2012 року. Також в матеріалах справи наявна копія договору про відступлення права вимоги від 23.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, згідно п.п.1 та 2 якого до останнього переходить право вимоги одержання грошей за вказаним Договором позики. Відтак право заявити позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення коштів у позивача виникло на підставі договору про відступлення права вимоги від 23.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Однак, звертає увагу на те, що договір позики між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не укладався, із наявної розписки від 12.09.2012 року та вищевказаного договору про відступлення права вимоги, не вбачається виконання договірних зобов'язань тільки в певному місці, яке знаходиться під територіальною юрисдикцією Франківського районного суду м. Львова. Тому вважає, що Франківським районним судом м. Львова порушено норми процесуального права та безпідставно відкрито провадження у справі, яка не підсудна цьому суду.

При розгляді справи представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги свого довірителя.

Інші учасники процесу в судове засідання не з»явились. У відповідності до вимог ЦПК України повідомлені про дату розгляду справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання судової повістки. У клопотанні від 05.06.2015 року позивач ОСОБА_4 просить розгляд справи за апеляційною скаргою відкласти по причині перебування на лікуванні, про що вважає надав належні докази, а також припинення співпраці із представниками ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з 01.05.2015 року.

Судова колегія вважає, що справу можна розглянути у відсутності учасників процесу, які не з»явились. Клопотання позивача про відкладення розгляду справи вважає необґрунтованим. До клопотання в підтвердження захворювання заявника долучено ксерокопію виписки із медичної картки хворого на прізвище позивача із даними про знаходження на стаціонарі з 05.06.2015 року по даний час. Однак на копії відтиску штапму медичної установи значиться - Комунальна міська поліклініка, що виключає перебування особи на стаціонарному лікуванні у цій установі. Зазначення на звороті копії документу про звернення 05.06.2015 року певної особи із скаргами на головний біль та загальну слабкість - не дає підстав для висновку про звернення за медичною допомогою саме позивача, а отже поважну причину його неявки в судове засідання призначене на 08.06.2015 року.

Щодо мотивів клопотання про припинення стосунків представництва з переліченими у довіреності особами, то із змісту довіреності на цих осіб убачається, що така не передбачала надання позивачу правової допомоги /надання юридичних послуг/. Крім того, позивач не надав доказів відкликання довіреності, котра посвідчена нотаріально. У випадку дійсного припинення правовідносин, що випливають із довіреності, у позивача було достатньо часу з 01.05.2015 року для оформлення представництва своїх інтересів на інших осіб по довіреності.

Враховуючи вимоги ст.303-1 ЦПК України, якою визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом п»ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, колегія суддів вважає, що розгляд справи можна продовжувати у відсутності осіб, що не з»явились, визнавши причини їх неявки не поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 звернувся у Франківський районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2014 року у відповідності до вимог ст. 121 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_11 залишено без руху, у зв'язку з невідповідністю її вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме не зазначено поштовий індекс, номери засобів зв'язку позивача та відповідача, якщо такі відомі; не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; не надано документів, що свідчать про сплату судового збору. Позивачу надано 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків і одночасно роз'яснено, що у разі не усунення таких, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

26 вересня 2014 року ОСОБА_11 долучив квитанцію про сплату судового збору в сумі 3 654 грн., чим частково виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. В решті вимог ухвали від 19.09.2014 року недоліки позовної заяви усунуті не були.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві. На вказані норми процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Одночасно ч.3 цієї статті передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суддя вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження заяви до суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків, та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи. /ч.4 ст. 122 ЦПК України/.

В порушення вимог вищевказаних процесуального Закону, судом першої інстанції не перевірено матеріали позовної заяви на відповідність її вимогам ст.. 119, 120 ЦПК України після залишення такої без руху, не вчинено жодних дій щодо встановлення місця проживання жодного із відповідачів, а тому питання відкритті провадження у даній справі вирішено передчасно та з грубим порушенням процесуальних норм.

Тому колегія суддів вважає в цій частині доводи апеляційної скарги підставними.

Щодо мотивів апеляційної скарги про те, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та безпідставно відкрито провадження у справі за нормами п.8 ст. 110 ЦПК України, то колегія суддів вважає такі до уваги не приймає, оскільки вирішуючи питання відкриття провадження у справі суд першої інстанції даною нормою не керувався.

Згідно п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням вимог процесуального закону, суддею порушено порядок встановлений для його вирішення, тому ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді