РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Логінової С.М.,
при секретарі Греховій Г.Ю.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
за участю представника позивача - ОСОБА_2 ,
за участю представників відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» про стягнення нарахованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок»про стягнення нарахованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,посилаючись на те, що 24 березня 2011 року позивач був прийнятий на роботу в Центр реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» на посаду сторожа.
18 березня 2014 року ОСОБА_1 призвали на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
23 червня 2014 року звільнений з військової служби згідно витягу з наказу Хмельницького ОМВК № 37 від 23.06.2014 р.
23 вересня 2014 року на підставі наказу № 100 його було звільнено з посади сторожа за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
На день звільнення з роботи Центр реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» нарахував позивачу заробітну плату за період з 18 березня 2014 року по 23 червня 2014 року у сумі 4523,35 грн., але у зв`язку з тим, що Кабінетом міністрів України не було законодавчо визначено порядок компенсації коштів підприємствам її виплачено не було.
Позовні вимоги підтверджуються: розрахунком середньомісячної заробітної плати; звітом про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; наказом про звільнення з роботи; повідомленням з управління праці та соціального захисту населення; листом міністерства соціальної політики України; повідомленням з міністерства соціальної політики України;
Представники відповідача Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що Кабінетом Міністрів України законодавчо не визначено порядку компенсації середнього заробітку із бюджету, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ст. 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Гарантії, визначені у частинах третій та четвертій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.
Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власним або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно із ч. 1 ст. 21 означеного закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Судом встановлено, що 24 березня 2011 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Центр реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» на посаду сторожа.
18 березня 2014 року ОСОБА_1 призвали на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
23 червня 2014 року позивач звільнений з військової служби згідно витягу з наказу Хмельницького ОМВК № 37 від 23.06.2014 р.
23 вересня 2014 року на підставі наказу № 100 ОСОБА_1 був звільнений з посади сторожа за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
На день звільнення з роботи Центр реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» нарахував позивачу заробітну плату за період з 18 березня 2014 року по 23 червня 2014 року у сумі 4523,35 гр., однак її виплачено не було.
Суд приходить до висновку, що на користь позивача з Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату з 18 березня по 23 червня 2014 року у сумі 4523,35 грн.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до абз. 3 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Виходячи з наведених вище правил обчислення середньої заробітної плати, середньоденний заробіток на однин робочий день позивача складає 66 грн. 98 коп., який розраховано наступним чином: 1458,95 грн. - заробітна плата за липень 2014 р. + 1421,61 грн. - заробітна плата за серпень 2014 р. = 2880,56 грн.; 43 робочих дні у липні-серпні 2014 р.; 2880,56 грн.:43 = 66 грн. 98 коп.
Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Суд приходить до висновку, що на користь держави з Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» слід стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст.10,11, 60, 212-215 Цивільного кодексу України , ст.ст. 115-117, 119 КЗпП України, ст.ст. 1, 21 Закону України «Про оплату праці», ст. 59 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постановою Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.95 року суд,
позов ОСОБА_1 до Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» про стягнення нарахованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення, стягнувши з Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за 1 місяць.
Стягнути з Центру реабілітації та тимчасового перебування інвалідів з розумовою відсталістю «Родинний затишок» у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.