Номер провадження: 22-ц/785/6279/15
Головуючий у першій інстанції Споришева Н.Л.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про визнання договору купівлі - продажу дійсним і визнання права власності на будівлі за апеляційною скаргою голови Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 8 листопада 2010 року, -

встановила:

У жовтні 2010 року позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просив визнати дійсним договір купівлі - продажу від 02 червня 2010 року між ОСОБА_2, який купив та ТОВ «Україна», яке продало сіносховище в с. Новороманівка, адміністративну будівлю (контору), овочесховище, гараж та кухню в с. Агафіївк, зерноток з вагою, зерносховище на току, ЗАВ-20 та зерносховище в с. Пилипівка Любашівського району Одеської області, які розташовані (на земельній ділянці: сіносховище розміром 1303 кв. м, контора - 663 кв. м., овочесховище - 1210 кв.м., кухня - 2013 кв.м, зерносклад - 957 кв.м. та гарман (зерноток) - 7430 кв.м. в селах Новороманівка, Агафіївка та Пилипівка Любашівського району Одеської області) за 36 000 грн. Визнати за ОСОБА_2 право власності на сіносховище в с. Новороманівка, адміністративну будівлю (контору) з ваговою, зерносховище на току, ЗАВ - 20 та зерносховище в с. Пилипівка Любашівського району Одеської області.

В обґрунтування зазначених вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем 02 червня 2010 року був укладений договір купівлі-продажу зазначеного майна, однак в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів він не може оформити договір нотаріально.

Представник відповідача позов визнав.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 8 листопада 2010 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду голови Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги підтверджені належними доказами, а саме: письмовим договором купівлі-продажу. Копіями технічних паспортів, квитанцією до прибуткового касового ордеру про сплату 36000 грн., актом прийому-передачі.

Згідно висновків будівельно-технічної експертизи, зберігання і подальша експлуатації сіносховища в с. Новороманівка, адміністративної будівлі (контори), овочесховища, гаражу та приміщення кухні в с. Агафіївка, зернотоку з ваговою, зерносховища на току, та зерносховища в с. Пилипівка Любашівського району можлива і всі вказані будівлі відповідають вимогам державних будівельних норм.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Судом не зазначено жодної норми матеріального права при задоволенні заявлених позивачем вимог.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із частиною 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до частини 3 статті 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Також, згідно з положеннями частин 1, 2 та 4 статті 182 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (стаття 317 ЦК України).

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач в судовому засіданні при розгляді справи у суді першої інстанції визнав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем не надано відповідних доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник позивача посилався на Постанову Верховного Суду України у справі № 6-194цс14 від 17 грудня 2014 року, яка на його думку регулює спірні правовідносини та є підставою для задоволення позову, проте зазначене посилання є помилковим, оскільки зазначена Постанова та правова позиція висловлена у ній регулюють правовідносини пов'язані з визнанням недійсним договорів купівлі-продажу в той час як предметом справи за позовом ОСОБА_2 є визнання договору купівлі-продажу дійсним.

На підставі наведеного колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу голови Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» задовольнити частково. Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 8 листопада 2010 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про визнання договору купівлі - продажу дійсним і визнання права власності на будівлі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич