АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/82/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/3760/15 Головуючий І інстанції: Єрмак Н.В.
Категорія: сімейні Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого 21 вересня 2012 року Відділом державного реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2614 - ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_2.

Батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3, шлюб між ними не реєструвався.

Реєстрація спільної дитини була проведена за взаємною згодою відповідності до статті 126 СК України.

Проте у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3 участі практично не приймає.

Згідно довідки про склад сім'ї № 421 від 21.11.2014 року ОСОБА_2 постійно проживає з матір'ю - ОСОБА_1 та зареєстрована за адресою її проживання.

В середині травня 2014 року ОСОБА_3 виїхав за межі України та дотепер перебуває на території Російської Федерації, з реєстраційного обліку за місцем постійного проживання знятий.

Враховуючи, що останній відсутній на території України та не дуже переймається долею своєї дочки, отримання такого дозволу практично неможливе, тому вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

· чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

· чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

· які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

· яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам цивільно-процесуального законодавства рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування факту перешкоджання відповідачем в наданні дозволу на виїзд дитини за межі України.

Розглядом справи достовірно встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 виданим 21 вересня 2012 року Відділом державного реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2614 складено 21 вересня 2012 року (а.с.8).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них.

Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що ОСОБА_3 не надає дозволу на виїзд дитини за кордон чи будь-яким чином перешкоджає отриманню такого дозволу.

Висновок суду першої інстанції щодо недоведеності тих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених наявними у справі доказами, відповідає вимогам ст. 57-60, 64 ЦПК України та нормативно правовим актам, зазначеним у рішенні суду, погоджується з фактичними обставинами справи.

Наявність заяви відповідача (а.с.25) про визнання позовних вимог говорить про відсутність між сторонами спору.

Вказаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України. На виконання ч. 3 ст. 215 ЦПК України привів мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, які були підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -