АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1887/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Бурлака О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівБондаренка С. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про встановлення кредитного договору нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника банку, який заперечував на доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, і підтримав доводи поданої в інтересах ПАТ КБ "ПриватБанк" апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.12.2007 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, кредитний договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав і тому станом на 31.12.2012 року виникла заборгованість у сумі 25120,81 грн., яка складається з наступного:

9107,64 грн. - заборгованість за кредитом;

8324,22 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

6016,53 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частка);

1172,42 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість за кредитним договором в сумі 25120,81 грн. та покласти на нього судові витрати.

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк" про встановлення кредитного договору нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що за заявою отримав в «ПриватБанку» зарплатну картку та одночасно з нею іншу пластикову картку, як пізніше стало відомо - кредитну картку, на якій були грошові кошти в сумі 5000 грн.. Користувався кредитною карткою періодично, знімаючи з неї кошти та погашаючи заборгованість перед банком.

ОСОБА_6 посилався також на те, що 18.12.2007 року кредитний договір з банком не укладав. Заяву від 18.12.2007 року про отримання кредитної картки не підписував і тому на підставі наведеного, ст.ст. 3, 4, 13, 203, 215, 236, 524, 548, 1055 ЦК України, просив суд визнати нікчемним договір про надання кредиту, укладений 18.12.2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2015 року первісний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.12.2007 року в сумі 9107,64 грн..

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» виплати по сплаті судового збору в сумі 251,21 грн..

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про встановлення кредитного договору нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі на рішення суду ПАТ КБ "ПриватБанк" просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів, комісії, штрафних санкцій, вважаючи , що рішення ухвалено в порушення норм матеріального права. Просив постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.

Обговоривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова палата вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, рішення суду - до скасування з ухваленням нового.

З матеріалів справи встановлено, що 18 грудня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив кредитний картковий рахунок на ім'я ОСОБА_6, якому видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_6, за твердженнями позивача, погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві (ар. спр.67 т.1).

При укладенні договору сторони, за твердженням позивача, керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка визначає договір приєднання . Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.9. 12 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгуєтьося на такий же термін.

Встановлено , що в результаті неналежного виконання умов договору відповідачем утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2012 року склала 25120,81 грн., яка складається із:

- суми у 9107,64 грн. - заборгованість за кредитом;

- суми у 8324,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- суми у 6016,53 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1172,42 грн. - штраф (процентна складова) (ар. спр.5-10).

Посилаючись на викладене , ст. 599 ЦК України , згідно якої зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, на ч.2 ст.1054; ч.2 ст. 1050 ЦК України, у відповідності до яких в разі прострочення повернення чергової частини заборгованості позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" частково і стягуючи з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.12.2007 року в сумі 9107, 64 грн., тобто лише в обсязі заборгованості за кредитом, суд виходив з того, що відповідач , отримуючи кредит, не був ознайомлений в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з умовами сплати відсотків за користування кредитом, розміром комісії за кредитування, порядком погашення заборгованості.

Проте, з цим не можна погодитися.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_6, як вище зазначалось, отримуючи кредитні кошти 18 грудня 2007 року і кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000,00 грн., був належним чином ознайомлений з умовами кредитування і надання банківських послуг в цілому та порядком погашення заборгованості, про що свідчить його підпис на заяві про це на ар. 67 т. 1.

ОСОБА_6 тривалий час користувався вказаною платіжною карткою , починаючи з 18.12.2007 року (дати її отримання ) й до 18 грудня 2010 року, ліміт по якій було збільшено позивачем до 9107,64 грн. і отримано відповідачем. ОСОБА_6 періодично частково сплачував заборгованість по картковому кредиту, остання проплата в сумі 450 грн. здійснена ним була 04 жовтня 2011 року, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.12.2007 року, укладеному між ним і банком, - на ар. спр. 5-10 т.1. .ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував про користування отриманою кредитною карткою «універсальна 55 днів льготного періоду», про що він вказує і в своєму зустрічному позові на ар. спр. 49-50 т. 1, хоча заперечує на укладення з банком будь - якого письмового кредитного договору. Однак, будь - якого іншого договору про умови надання банківських послуг, крім договору від 18.02.2007 року сторони не укладали.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судова палата вважає , що в даному випадку між сторонами в належній письмовій формі була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору, про що свідчить і підпис ОСОБА_6 на відповідній заяві від 18.12.2007 року про ознайомлення з умовами кредитування з використанням кредитки, умовами і термінами погашення заборгованості на ар. спр. 67 т. 1 (про що йшлося вище) та й факт визнання відповідачем використання отриманої ним картки у «власних цілях».

Наведене водночас спростовує доводи відповідача про те, що письмових кредитних договорів та інших будь яких заяв з відповідачем він не укладав та не підписував, про що зазначає у своїй зустрічній позовній заяві до банку про встановлення кредитного договору нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (ар. спр. 49-51 т. 1).

В обґрунтування останньої ОСОБА_6 посилається на те, що заяву від 18.12.2007 року про отримання кредитної картки (на ар. спр. 12) він особисто не писав та не підписував, підпис , який є у заяві - не його. Просив призначити на підтвердження його доводу судово - почеркознавчу експертизу і визнати нікчемним кредитний договір від 18.12.2007 року, повернувши сторони в попереднє становище .

Згідно висновку судово - почеркознавчої експертизи №0606 від 12.08.2013 року, проведеної спеціалістами Київської незалежної судово експертної установи підпис та рукописний запис «ОСОБА_6.» в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 18.12.2007 (ар. спр.67 т.1) виконані самим ОСОБА_6.

Підписи від імені ОСОБА_6 в графах «Клієнт Підпис» та «Підпис клієнта» в заяві SAMHNS395 від 19.12.2007 (ар. спр.12;54 т.1) виконані не ОСОБА_6, а іншою особою (експертний висновок на ар. спр. 116-124 т.1).

Таким чином, і наведеним висновком судово - почеркознавчої експертизи підтверджено факт ознайомлення відповідача 18.12.2007 року з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з умовами погашення заборгованості, у відповідності з якими він користувався отриманою платіжною карткою, стосовно чого не заперечував, і що також свідчить на користь укладеного між сторонами належним чином у письмовій формі договору про надання банківських послуг.

До того ж відповідач практично підтвердив його фактичне здійснення.

У відповідності із статтею 1055 ЦК України, на яку послався ОСОБА_6, пред'являючи зустрічний позов, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За частиною 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з викладеного , на думку судової колегії, слід визнати, що між сторонами 18 грудня 2007 року був укладений належним чином у встановленій письмовій формі кредитний договір, який виконувався сторонами і підстав для визнання його нікчемним із застосуванням наслідків недійсності із зазначених відповідачем і водночас позивачем за зустрічним позовом підстав, - не вбачається. Тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Отже, виходячи з обставин справи, слід погодитися з доводами апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" про те, що суд не вірно дійшов висновку щодо порушення позивачем положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відносно того, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору та надання кредиту.

По справі встановлено, що 18.12.2007 року ОСОБА_6 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (ар. спр.67 т.1). Дана довідка містить всі істотні умови кредитного договору, зокрема розмір відсотків, штрафних санкцій, порядок погашення та приклад розрахунку суми сплати.

Крім того, як вбачається із справи, і на що обґрунтовано звертає увагу апелянт, ОСОБА_6 раніше був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг (в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_6 від 07.08.2006 року на ар. спр. 5 т.2), і також сам ОСОБА_6 (як вище зазначалось) не заперечував факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами.

Аналізуючи матеріали справи, судова палата вважає, що рішення суду підлягає до скасування в повному обсязі, оскільки його висновки не відповідають обставинам справи.

З наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.12.2007 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6 станом на 31.12.2012 року вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом становить 9107,64 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом -8324,22 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 6016,53 грн.; штраф - 500,00 грн. (фіксована частка); 1172,42 грн. - штраф (процентна складова).

Підрахунок сумнівів не викликає.

Виходячи з того, що відповідач належним чином і в повному обсязі був ознайомлений з умовами укладеного кредитного договору від 18.12.2007 року, що доведено матеріалами справи, то висновок суду про стягнення заборгованості частково з відповідача на користь банку, тільки в сумі 9107,64 грн. - заборгованості за кредитом , так як відповідач не був ознайомлений з умовами договору щодо сплати відсотків, комісії, порядком погашення заборгованості, - не відповідають обставинам справи. Рішення в цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового, - про стягнення з ОСОБА_6 на користь банка - позивача заборгованості за вказаним кредитним договором в повному обсязі, - в сумі - 25120 грн. 81 коп..

При цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про невірний підрахунок суми коштів, яка підлягає стягненню з відповідача в якості заборгованості за вказаним кредитним договором, про необхідність відрахування на користь позивача 3687,28 грн. згідно виконавчого листа від 27.11.2013 року, який знаходився на виконанні в ГУПФУ в Черкаській області, - не заслуговують на увагу , оскільки на підтвердження таких доводів ні відповідачем ні його представником не надано будь - яких доказів і не вказано на джерело витребування таких.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про встановлення кредитного договору нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину судом відмовлено за безпідставністю, оскільки між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, так як відповідач ознайомлений з довідкою про умови кредитування та використовував кредитні кошти, як зазначено в рішенні.

Однак, в даному випадку ОСОБА_6, пред'являючи зазначений позов, просив визнати нікчемним кредитний договір від 18.12.2007 року як неукладений (не відбувся), оскільки письмових кредитних договорів та інших будь - яких заяв з банком він не укладав та не підписував, про що свідчить його зарплатна карточка, як вказував, де чітко зазначено «кредитних зобов'язань немає». А кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним відповідно до ч.2 ст.1055 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень в п.4 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно роз'яснень в п.14 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю.

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Суд наведених роз'яснень не врахував , тому висновок в рішенні про відмову в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю не відповідає обставинам справи і підлягає до скасування також. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 слід відмовити за відсутністю умов для визнання його нікчемним із застосуванням наслідків недійсності із зазначених відповідачем підстав.

Розглядаючи питання про розподіл (чи відшкодування) судових витрат, судова палата вважає, , що відповідач ОСОБА_6 має бути звільнений від таких як інвалід війни 2-ої групи, про що вказує посвідчення на ім'я відповідача на ар спр. 74 т.2,- відповідно до п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Тому суд в рішенні, що оскаржується, неправомірно стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 251,21 грн. в зв'язку з чим рішення і в цій частині підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 309; 316;317;218 ЦПК України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задоволити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2015 року по даній справі скасувати .

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 грудня 2007 року в сумі 25120 грн. 81 коп..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про встановлення кредитного договору нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :