Справа №515/1192/15-ц
Провадження №2/515/1595/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
24 вересня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Чебан А.П.,
за участю секретаря Дечевої І.І.,
представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
03 липня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просило стягнути з них заборгованість за кредитним договором на загальну суму 230002 грн. 18 коп.
В обґрунтування вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 08.09.2008 року між банком та відповідачем укладено кредитно-заставний договір №OD28АК12089335 (далі - Договір), за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 138297 грн. 15 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік, виплатою винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3696 грн., що сплачується в момент видачі кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів з кінцевою датою повернення кредиту до 15.09.2018 року. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, сплаті банку винагород, визначених умовами договору.
Товариство також зазначило, що 30.09.2013 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № OD28АК12089335/1, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязалася відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитно-заставним договором. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 припинив повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 230002 грн. 18 коп., позивач вважав, що є підстави для її стягнення солідарно з боржника та поручителя у зазначеному розмірі разом з передбаченими договором штрафними санкціями.
У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.c.32), позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити та у разі неявки відповідача по справі, просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачі у судове засідання двічі не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином (належне їх повідомлення міститься на (а.с.30-31), про причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитно заставний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 138297 грн. 15 коп. на придбання автомобіля зі сплатою 20,04% на рік до 15 вересня 2018 року. Відповідно до п. п.2.1.,2.2. цього Договору банк зобовязався надати позичальнику кредит у зазначеному розмірі, а позичальник належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Договору. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником зобовязань за Договором, позичальник надає банку предмет застави в заставу.
Погашення заборгованості проводиться згідно з графіком погашення кредиту (а.с.13-оборот) та відповідно до п.п.17.1.9.,17.8. Договору здійснюється щомісячними платежами з «1» по «15» число кожного місяця у розмірі 4094 грн. 01 коп. для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним.
Згідно з п.17.1.18. Договору позичальник зобовязався сплатити банку винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3696 грн., що сплачується в момент видачі кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, що відповідно до п.16.9 Договору дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати, а також винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% від суми зарезервованих ресурсів.
Сторони також дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми невиконаного зобовязання (п.14.9 умов Договору).
За змістом п.п.14.2.,14.3 Договору ОСОБА_5, за порушення зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, сплати винагород та процентів за користування кредитом сплачує пеню у розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день просрочки.
В судовому засіданні також встановлено, що 30 вересня 2013 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № OD28АК12089335/1, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязалася відповідати перед Товариством за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань за згаданим кредитним договором, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за користування кредитними коштами, сплату пені та штрафних санкцій (а.с.14).
Згідно з п.4 Договору поруки відповідальність поручителя та боржника є солідарною.
З матеріалів справи також вбачається, що у відповідності до п.5 Договору поруки банком в порядку позасудового врегулювання спору 16 травня 2015 року надіслано на адресу ОСОБА_3 письмову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції (а.с.6). На підтвердження даного факту до матеріалів справи долучено реєстр поштових відправлень рекомендованих листів (Претензій до боржників) (а.с.7-8).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобовязальних правовідносин, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК).
Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк.
Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України.
Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.
У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив зобовязання за договором, забезпеченим порукою ОСОБА_3, беручи до уваги те, що договором поруки встановлена солідарна відповідальність відповідачів перед банком, суд вважає, що у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право вимагати солідарного задоволення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своєї вимоги про повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, на думку суду, позовні вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2300 грн. 02 коп. (а.с.21)
Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає пропорційному стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно задоволених позовних вимог.
За таких обставин, сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь Товариства у розмірі 2300 грн. 02 коп.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60, 64, 88, 158, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Чебан