Справа № 444/3445/13 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/314/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, її представника-

ОСОБА_5, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5385 гривень 32 копійки матеріальної шкоди, 5000 гривень моральної шкоди, завданої злочином та 229,40 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі посилається на ухвалення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що судом на підтвердження позовних вимог взято до уваги довідку, яка встановлює тільки факт перебування позивачки в лікарні, історія хвороби за клопотанням представника відповідача судом не витребовувалася. Зазначає, що визначений судом розмір шкоди ґрунтується на основі поданих позивачкою квитанцій, долучивши які, суд не перевірив їх правдивість або дійшов до оцінки таких доказів поверхнево. Щодо моральної шкоди, то при визначенні такої судом враховано характер скоєного злочину, матеріальне становище ОСОБА_3, а у відповідності до закону має враховуватися характер та обсяг страждань, характер немайнових втрат позивача, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, її представника- ОСОБА_5, позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності зі ст. 23 ЦК України визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового

характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2013 року ОСОБА_2 визнано винною за ч. 1 ст.286 КК України і засуджено до штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнено з ОСОБА_2: в користь потерпілої ОСОБА_3 5385,76 грн. матеріальної шкоди та 2000,00 грн. моральної шкоди; в дохід держави 1764 грн. за проведення експертизи.

Як вбачається з вироку суду, врезультаті ДТП потерпіла ОСОБА_3 отримала травму лівої ноги у вигляді відчленування 1,2,3,4,5 пальців на стопі, відкритого перелому 5-ї плюсневої кістки з розчленуванням м'яких тканин, а також рану та садно на чолі справа, синець в навколо орбітальній ділянці справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості ( а.с. 54-57).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 15.10.2013 року вирок Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2013 року щодо ОСОБА_2 в частині цивільного позову скасовано, а справу скеровано до Жовківського районного суду Львівської області на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства ( а.с.7-10).

Рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5385 гривень 32 копійки матеріальної шкоди, 5000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що факт перебування позивача ОСОБА_3 на лікуванні в комунальній 8-мій міській клінічній лікарні м. Львова та перелік призначених за час перебування на лікуванні лікарських засобів та виробів медичного призначення, придбаних за власні кошти стверджується довідкою № 1714 від 06.11.2013 року (а.с. 15).

Згідно квитанцій, наданих суду позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди вбачається, що сума витрачена позивачем на придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення становила 5385,32 грн.(а.с.16-17).

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд прийшов правильного висновку, що розмір визначеної позивачем матеріальної шкоди підлягає до стягнення в її користь з відповідача в повному обсязі.

Також, колегія суддів погоджується з посиланнями в позові ОСОБА_3 на те, що внаслідок ДТП, вчиненої з вини ОСОБА_2, вона отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких лікувався стаціонарно, що спричинило їй душевні страждання, переживання, фізичну біль, понесла додаткові матеріальні витрати, - оскільки це підтверджується матеріалами справи (а.с. 1-3,15-19,54-57).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено, що вона з вини відповідача перенесла моральні страждання та переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, змушена був витрачати додаткові зусилля для забезпечення свого лікування та реабілітації, організації життя, а тому, з урахуванням тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, матеріального становища відповідача, принципів розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування такої судом першої інстанції правильно визначено в сумі 5 000 грн.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст.ст.57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального, процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене рішення відповідає вимогам закону і зібраним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.