УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та додаткових витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона з 16 квітня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя мають двох дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочок не надає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а також аліменти на її утримання до досягнення дітьми трьох років в розмірі 1 218,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача додаткові витрати, пов'язані з придбанням медикаментів у зв'язку з хворобою дітей, продуктів харчування та засобів гігієни, в розмірі 8 137,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 300,00 грн, починаючи з 24 червня 2014 року до досягнення дітьми трирічного віку, а саме: до 22 лютого 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 900,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2014 року і до досягнення повноліття дітьми, а саме: до 22 лютого 2032 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені додаткові витрати на дітей в розмірі 2 566,54 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оскаржуваним рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей та визначено суму стягнутих аліментів на утримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 5 000,00 грн на кожну дитину.

В іншій частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2014 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судове рішення апеляційної інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини та додаткових витрат на дітей сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей, колегія суддів вважає за недоцільне виходити за межі касаційної скарги та переглядати рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи розмір аліментів, суд апеляційної інстанції виходив із того, що батьки дитини зобов'язані нести витрати з утримання дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, а також те, що малолітні діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача, який на даний час не працює, а відповідач є дієздатною та здоровою людиною, має можливість працевлаштуватися та забезпечувати як свій рівень життя, так і відповідний рівень життя своїх дітей, а тому з відповідача необхідно щомісячно стягувати по 5 000,00 грн аліментів на кожну дитину.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що батьками малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні.

Відповідач на даний час не має постійного місця роботи.

Крім того, за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2006 року ОСОБА_6 сплачує аліменти на утримання своєї дочки від першого шлюбу ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших підстав, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 900,00 грн на кожну дитину щомісячно, виходив із положень ст. ст. 182,184 СК України та з урахуванням того, що відповідач є дієздатною та здоровою людиною, має можливість працевлаштуватися та забезпечувати як свій рівень життя, так і мінімальний рівень життя своїх дітей, а також з урахуванням того, що він має на утриманні ще одну дитину.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції та змінюючи його шляхом збільшення розміру аліментів, апеляційний суд не звернув уваги на положення ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, якими передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Крім того, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що за наявності підстав, передбачених статтею 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення або змінює його й не має права передавати із цих підстав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначеними підставами є: неповне з'ясування обставин, що

мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають

значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність

висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне

застосування норм матеріального або процесуального права.

При цьому судам необхідно виходити з того, що:

- неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для

справи, слід вважати неправильне визначення предмета доказування

чи не з'ясування обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та

заперечення, або інших фактичних даних (пропущення строку позовної

давності тощо), неправильну кваліфікацію правовідносин сторін, які

випливають із встановлених обставин тощо;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які

суд вважав встановленими, має місце у випадках зазначення у

судовому рішенні певних обставин (фактів), які не підтверджені

доказами, їх недостатність, недостовірність та (або) суперечливість, відсутність мотивів прийняття чи неприйняття доказів тощо;

- невідповідність висновків суду обставинам справи вважається

у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та правильно,

проте висновки з установлених обставин зроблено неправильно;

- порушення або неправильне застосування матеріального чи

процесуального права має місце у разі застосування закону, який не

поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який

підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального

права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо

таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, порушення вимог статті 59 ЦПК України щодо

допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в

задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (стаття 60 ЦПК), порушення вимог статті 215 ЦПК України щодо змісту рішення суду тощо.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність обставин, що

мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав установленими, чи на невідповідність висновків суду обставинам

справи підлягає перевірці апеляційним судом шляхом дослідження

доказів, яким, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції не надав оцінки або надав неправильну оцінку.

Апеляційний суд на порушення зазначених вимог закону та роз'яснень збільшив розмір аліментів на утримання дітей з 900,00 грн до 5 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, не навівши жодної підстави для зміни рішення суду першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому передчасно дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції та збільшив розмір аліментів.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дітей скасувати.

Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук