АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1543/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони з 13 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2015 року.

Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час перебувають на повному утриманні позивача. Відповідач на дітей не надає матеріальної допомоги та не приймає участі в їх вихованні.

Оскільки ОСОБА_6 має нерегулярний та мінливий дохід, то, керуючись ст. 184 СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 15 квітня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку зазначав, що судом в не повній мірі зясовано обставини, які мають значення для справи.

Зокрема посилався на те, що будинок, в якому проживає колишня дружина з їх неповнолітніми дітьми, знаходиться в орендному користуванні, плату за який вносить апелянт.

Також зазначав, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1 218 грн., а прожитковий мінімуму на дітей віком до 6 років встановлено в розмірі 1 286 грн. І,враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_6 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_7 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 620 грн. щомісячно, починаючи з 15 квітня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена, виходячи з наступного.

Судом було вірно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 13 жовтня 2010 року , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 02 /а.с.7/. А рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2015 року даний шлюб був розірваний /а.с.8/. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5-6/, які проживають та перебувають на утриманні матері.

За змістом статті 180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у відповідності до вимог ст.180 СК України відповідач зобовязаний та може надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей та визначив розмір стягнення аліментів у твердій грошовій сумі починаючи з 15 квітня 2015 року, оскільки платник аліментів має нерегулярний та мінливий дохід.

Сам відповідач не заперечує цих висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року становить 1032 гривень, з 1 грудня буде становити 1167 гривень.

Оскаржуваним рішенням районного суду розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, тобто по 500грн. на кожну дитину.

Таким чином суд поклав обовязок по утриманню дітей на обох батьків у рівних частинах.

А відповідач просить зменшити визначений судом розмір аліментів до 309 грн. 60 коп. для однієї дитини , таким чином покладаючи на матір основне навантаження по утриманню їх дітей. Але при цьому ОСОБА_6 не обґрунтував належними доказами свої заперечення і запропонований ним розмір аліментів.

За таких обставин суд першої інстанції при розгляді даного спору правильно застосував норми матеріального права, пославшись на норми ст.ст.180, 184 СК України. Та , дійшов до обґрунтованого доказами висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача у вказаному розмірі. Врахувавши майновий стан сторін , розмір прожиткового мінімуму , що встановлений Законом для дітей від 6 до 18 років ( який постійно змінюється) , інтереси неповнолітніх дітей та , що їх мати не може працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

А посилання апелянта на відсутність в нього можливості сплачувати дану суму - є не обґрунтованими, оскільки він є працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, доказів про відсутність можливості офіційно працевлаштуватися не навів , що вказує на відсутність в нього бажання отримувати належний дохід для матеріального забезпечення як себе, так і своїх дітей.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року відхилити .

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :