Справа № 203/3680/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 листопада 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Прокопчук М.О.

за участю: представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с. 2).

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні, в обґрунтування позовний вимог, посилались на те, що 30 вересня 2014 року між сторонами по справі було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу 95 000 грн., останній, в свою чергу, зобовязався повернути надані йому грошові кошти за вимогою. 01 квітня 2015 року ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_3, шляхом надіслання письмовою вимоги, про необхідність повернення суми боргу протягом 30 днів, тобто до 12 травня 2015 року. Однак відповідач, по теперішній час, вимогу не виконав, тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідача борг за розписками у розмірі 95 000 грн. та судові витрати (а.с. 2).

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у борг 95 000 грн. за розписками, позика надана на безвідсотковій основі. Відповідач зобовязався повернути грошові кошти за вимогою позивача, що підтверджується копіями розписок від 30 вересня 2014 року на 15 000 грн., 60 000 грн. та 20 000 грн., наявними в матеріалах справи (а.с. 3-5).

Встановлено, що 01 квітня 2015 року позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про необхідність повернення грошових коштів, які були надані в борг 30 вересня 2015 року за розписками, протягом 30 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 12 травня 2015 року, що підтверджується копією зазначеної письмової вимоги, наявною в матеріалах справи (а.с. 9).

Також, судом встановлено, що борг по договору позики укладеним між сторонами 30 вересня 2015 року за розписками, відповідачем не було повернуто, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні (а.с. 73).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та умовами договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача про стягнення боргу за договором позики, за розписками від 30 вересня 2014 року та приймаючи до уваги, що форма договору між сторонами відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач свої зобовязання не виконав, враховуючи умови договору, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, за розписками від 30 вересня 2014 року 95 000 грн. (15 000 грн. + 20 000 грн. + 60 000 грн.).

Вирішуючи питання, що розподілу витрат, керуючись ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення судових витрат 950 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) у рахунок повернення боргу за розписками від 30 вересня 2014 року 95 000 грн., а також у рахунок повернення судовий витрат 950 грн., а разом 95 950 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур