Справа № 303/1610/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення прибудови,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення прибудови.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Даний будинок є багатоквартирним, а тому балкон на другому поверсі, що забезпечує потреби всіх власників квартир знаходиться у спільній сумісній власності.

У січні 2015 року власником квартири №5 ОСОБА_2 здійснено самовільне будівництво прибудови до власної квартири на рівні 2 поверху на даному балконі, в результаті чого її було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено припис про усунення даних порушень.

Однак відповідач жодних дій по с усуненню порушень не зробила.

Зазначена самовільна прибудова на балконі загального користування порушує його право як співвласника, а також як власника квартири, так як чинить перешкоди у користуванні туалетом, що відноситься до його квартири.

Посилаючись на викладене просив суд зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні його власністю, шляхом знесення за власний рахунок самочинної прибудови до квартири АДРЕСА_2 на рівні ІІ поверху на балконі-галереї спільного користування.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року даний позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що позивач не довів жодними доказами про створення йому перешкод у користуванні власністю. Нею лише здійснено зведення гіпсокартонної конструкції розмірами 123 см Х 150 см, яка безпосередньо прикриває вхідні двері до її квартири. При цьому є вільний прохід до туалету позивача. Дана конструкція лише займає площу відкривання-закривання вхідних дверей до квартири. Посилається, що така конструкція не може відноситися до самочинного будівництва. Вважає, що судом безпідставно застосовано ст.ст.321, 368, 369 ЦК України. Також судом порушено норми процесуального права, зокрема відмовлено в задоволенні її клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, судом безпідставно відмовлено у задоволенні її клопотання про зупинення провадження про справі зважаючи на оскарження нею в адміністративному порядку постанови про накладення на неї адміністративного стягнення та припису.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3, є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.9). Власником квартири № 5 в даному будинку є ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами в спільному користуванні власників вказаних квартир перебуває балкон-галерея на ІІ поверсі зазначеного будинку.

Також з матеріалів справи вбачається, що в відповідачкою ОСОБА_2 на вказаному балконі здійснено прибудову до власної квартири. З акту дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №103 від 13.01.2015 року (а.с.22) вбачається, що зазначена прибудова має розміри 123 см Х 150 см (судом першої інстанції дійсно невірно вказані у своєму рішенні розміри прибудови).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка зайняла частину балкону, що перебуває у спільній власності, чим створено позивачу перешкоди в користуванні такою спільною власністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 р. № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) надано офіційне тлумачення положень статей 1, 10 Закону № 2482-ХІІ. У цьому рішенні зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Тобто, спірний балкон знаходиться в спільній сумісній власності, а відтак питання щодо згоди співвласників на будь-які надбудови чи перебудови вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності (спільної власності).

Як слідує з позовної заяви ОСОБА_3, однією з підстав його позову вказана ст. 391 ЦК України, тобто ним позивачем фактично предявлено негаторний позов про усунення перешкод у користуванні спільною власністю.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов є універсальним способом захисту який дозволяє власнику вимагати від сторонніх осіб усунення будь-яких перешкод у користуванні власністю, а саме перешкод, що унеможливлюють користуванню власністю або які створюють перешкоди (обмеження) в такому користуванні.

В даному випадку негаторний позов предявлено одним із співвласником до іншого. Чинне цивільне та земельне законодавство не перешкоджає одному із співвласників предявити негаторний позов до іншого співвласника. Однак пред'явлення такого позову має певні особливості, повязані з існуванням певних норм, що регулюють право спільної власності.

Зокрема, згідно ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, зважаючи на відсутність між сторонами укладеного нотаріально посвідченого договору про порядок користування балконом, що знаходиться у спільній сумісній власності, кожен із співвласників має право користуватися всією частиною балкону.

Аналізуючи все вищезазначене можна дійти наступного висновку, що у разі пред'явлення співвласником негаторного позову до іншого співвласника такий позов підлягає задоволенню, якщо відповідачем створюються перешкоди, що унеможливлюють користування позивачем власністю чи її частиною.

В даному випадку матеріалами справи стверджено, що позивач не давав згоди на здійснення відповідачем прибудови і питання щодо визначення порядку користування балконом не вирішувалося в судовому порядку, і такою прибудовою зайнято частину спільного балкону розміром 123 см Х 150 см, що унеможливлює користування нею ОСОБА_3

При цьому колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що така прибудова лише прикриває вхідні двері та не створює перешкод у користуванні туалетом позивачу, оскільки прибудова займає певну площу спільного балкону (що також підтверджується наданими відповідачем фотографіями), вона не являється лише зовнішнім оздобленням стіни відповідачки, а відтак порушує право власності (спільної) позивача, який має право користуватися всією площею балкону. Тобто незалежно від того створює чи ні зазначена прибудова перешкоди позивачу в користуванні туалетом, останній вправі ставити питання про його знесення, оскільки такий обєкт порушує його право спільної сумісної власності.

Також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову та обставина, що розташування прибудови посвідчено в Мукачівському МБТІ та ЕО, оскільки таке посвідчення не є правовстановлюючим документом та не змінює правового режиму (спільна сумісна власність) частини території балкону, яка нею зайнята. Внаслідок такого посвідчення право спільної сумісної власності на дану частину балкону не припинилося.

За таких обставин, суд першої інстанції абсолютно обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4, посилаючись на ст.ст. 321, 369, 369 ЦК України, а доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом вказаних норм є безпідставними.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо непоширення режиму самочинного будівництва на спірну конструкцію та відмови судом в задоволенні клопотань про призначення експертизи та зупинення провадження по справі, то колегія суддів констатує, що всі дані доводи стосуються виключно тієї обставини щодо правомірності віднесення такої конструкції до самочинного будівництва. Разом з тим незалежно від обґрунтованості даних доводів та можливого спростування факту здійснення самочинного будівництва, зазначене жодним чином не впливає на висновок суду щодо порушення даною конструкцією правового режиму спільної сумісної власності. Незалежно від висновку експертизи та можливого скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, висновок суду про необхідність знесення збудованої конструкції, як такої що порушує режим спільної сумісної власності, все одно буде ґрунтуватися на нормах матеріального права, а відтак такий позов підлягає задоволенню.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді