Справа № 442/2395/13-ц
Провадження № 6/442/81/2015
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали подання державного виконавця Федурко Н.В., погодженого з заступником начальника відділу державної виконавчої служби Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, про примусовий вхід в житло боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець ВДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області звернувся до суду з поданням про примусовий вхід в житло боржника ОСОБА_3. В обґрунтування подання покликається на те, що у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист №442/2395/13-ц, виданий 23.01.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у належну ОСОБА_2 на праві приватної власності у розмірі 3/20 ідеальних часток, частину житлового будинку №2, по провулку Садовому у м. Дрогобичі Львівської області, яка знаходиться у його володінні та користуванні, а саме ? частину коридору, позначеного на поверховому плані «2-1», площею 8,7 кв.м., кухні «2-4», площею 10,3 кв.м., ? частину коридору «2-7», площею 11,3 кв.м., кімнату «2-9», площею 12,1 кв.м., кімнату «2-20», площею 17,4 кв.м., ? частину веранди «а» площею 2,0 кв.м. та зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 та малолітній дитині ОСОБА_5 перешкод у користуванні вищезазначеними приміщеннями.

Боржником рішення суду не виконано, здійснити вселення не представилось можливим, оскільки доступу до вищевказаного будинку та до подвіря не надають батьки боржника ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є співвласниками будинку та володіють земельною ділянкою на якій такий будинок розташований.

Представник ВДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області у судове засідання не з'явився, однак в поданні просив проводити розгляд такого без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали подання, суд дав оцінку зібраним доказам та вважає, що у поданні слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавчий лист №442/2395/13-ц, виданий 23.01.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5, 17.10.2007 року у належну відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності у розмірі 3/20 ідеальних часток, частину житлового будинку №2, по провулку Садовому у м. Дрогобичі Львівської області, яка знаходиться у його володінні та користуванні, а саме ? частину коридору, позначеного на поверхового му плані «2-1», площею 8,7 кв.м., кухні «2-4», площею 10,3 кв.м., ? частину коридору «2-7», площею 11,3 кв.м., кімнату «2-9», площею 12,1 кв.м., кімнату «2-20», площею 17,4 кв.м., ? частину веранди «а» площею 2,0 кв.м. та зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 та малолітній дитині ОСОБА_5 перешкод у користуванні вищезазначеними приміщеннями.

12.06.2015 року державним виконавцем Федурко Н.В. було здійснено вихід за місцем проживання боржника, однак потрапити у приміщення, що належать боржнику з метою примусового вселення для забезпечення виконання рішення суду не вдалось, так як доступу не дають батьки боржника ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме на подвіря, закривши браму колодкою, мотивуючи дії, що вони є співвласниками спірного будинку та володіють земельною ділянкою, на якій розташований будинок. Представник боржника не заперечила проти вселення.

Так, згідно ст. 30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно з приписами п.15 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від іншої особи, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Частиною 4 ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Відповідно до ч.2 ст. 79 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Таким чином, зміст самих рішень про виселення до частини квартири боржника передбачає вхід (добровільний або примусовий, у разі їх невиконання) до зазначеного житлового приміщення.

Крім цього, із подання державного виконавця вбачається, що підставою для звернення до суду із поданням про примусове проникнення до будинку є те, що у встановлений ним строк боржник добровільно рішення не виконав, підтвердження такому не надано, при примусовому виконанні рішення, так які інші співвласники спірного житла чинять перешкоди, що ускладнює та унеможливлює виконання судового рішення.

Так, загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначено ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд приймає до уваги те, що звертаючись до суду з даним поданням, не надано докази того, що після відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим провадженням було проведено ряд виконавчих дій, передбачених Інструкцією з організації примусового виконання рішень, добровільного виконання рішення, однак рішення суду не вдається виконати у звязку з перешкодами, які вичиняються боржником, його сім»єю.

Разом з тим, підставність та обґрунтованість звернення державного виконавця на одержання дозволу на примусове проникнення до квартири з метою здійснення заходів для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не доведено.

Виходячи з наведеного, суд не вважає можливим надати державному виконавцю, дозвіл на примусовий вхід проникнення до житла боржника.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В поданні державного виконавця Федурко Н.В., погодженого з заступником начальника відділу державної виконавчої служби Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, про примусовий вхід в житло боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, або протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.П. Івасівка