Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 21 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № КЗV0АЕ00000007, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у сумі 325 444 грн для купівлі автомобіля на строк до 20 серпня 2012 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

На забезпечення виконання зобов'язань 20 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір застави, відповідно до умов якого останній надав у заставу - автомобіль марки «АUDI А6», 2006 року випуску, легковий седан, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 2,4, державний номерний знак

НОМЕР_2.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 21 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором, станом на 11 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 710 640 грн 73 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 150 256 грн 48 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 272 113 грн 40 коп.; заборгованість за комісією за користування кредитом - 11 929 грн 68 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 276 332 грн 17 коп.

На підставі наведеного вище ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь загальну заборгованість у розмірі 710 640 грн 73 коп., а також судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня

2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, керуючись положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, обґрунтовано виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося із позовом до суду 05 грудня 2013 року, тобто після спливу строку пред'явлення вимог до поручителя ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2007 року № K3V0AE00000007, строк дії якого закінчився 20 серпня 2012 року.

Із матеріалів справи та змісту ухвалених судами рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана