УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Червинської М.Є., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виробничого сільськогосподарського кооперативу «Мир» про допуск до роботи, зобов'язання сплатити середньомісячний заробіток та стягнення моральної шкоди,

за касаційною скаргою виробничого сільськогосподарського кооперативу «Мир» (далі - ВСК «Мир») на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати ВСК «Мир» допустити його до роботи на посаді мельника, сплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та 4 тис. грн моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 03 лютого 2011 року він працював у відповідача на посаді мельника, втім 12 листопада 2013 року його незаконно відсторонено від роботи у зв'язку з протипоказанням фізичної праці через інвалідність ІІІ групи.

Позивач зазначав, що вже звертався до суду з позовом про поновлення його на роботі, проте рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2014 року, яке залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, йому відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску строків позовної давності.

Також позивач вказав, що станом на грудень 2014 року обставини, які стали підставою для відсторонення його з посади у 2013 році змінились, оскільки згідно висновку комісії ЛПЗ Теофіпольського району від 08 серпня 2014 року він визнаний придатним для роботи за посадою «мельник», а тому 24 грудня 2014 року він звернувся до відповідача із відповідною заявою про допуск його до роботи, яку останній не розглянув та до посади мельника його не допустив.

За викладених обставин просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2015 року позов задоволено частково.

Допущено ОСОБА_4 до роботи на посаді мельника ВСК «Мир».

Зобов'язано ВСК «Мир» сплатити ОСОБА_4 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 18 грудня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року апеляційну скаргу ВСК «Мир» задоволено частково, рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2015 року в частині зобов'язання ВСК «Мир» сплатити ОСОБА_4 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 18 грудня 2014 року змінено.

Стягнуто з ВСК «Мир» на користь ОСОБА_4 4 065 грн 72 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ВСК «Мир» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю», якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв'язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України).

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення місцевого суду про часткове задоволення позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що обставини, які зумовили відсторонення позивача від роботи у жовтні 2013 року змінились, оскільки 08 серпня 2014 року ОСОБА_4 пройшов медичний огляд та був визнаний медичною комісією фізично придатним для перебування на посаді мельника, а тому відсторонення позивача від роботи на цій посаді з 18 грудня 2014 року відбулося з порушенням законодавства про працю.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виробничого сільськогосподарського кооперативу «Мир» відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

М.Є. Червинська

Г.В. Юровська