У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 5 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у січні 1942 року у м. Берлін Німеччина.

Посилався на те, що при оформленні спадщини після своєї матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, виявив відсутність належно оформлених документів про укладення шлюбу між його батьками, які необхідно подати до нотаріальної контори.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 квітня 2013 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у січні 1942 року у м. Берлін Німеччина.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 5 листопада 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 квітня 2013 року скасовано, заяву залишено без розгляду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 5 листопада 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи заяву без розгляду, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлено під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 5 листопада 2014 року постановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 5 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук