Справа № 160/307/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Корнелюк В.С.
Провадження № 22-ц/773/1300/15 Категорія: 50 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Антонюк К.І., Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року,

встановила:

Заочним рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.05.15 року і до досягнення ними повноліття. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з відповідача в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвалою цього ж суду від 10 липня 2015 року залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд даного заочного рішення.

Частково не погоджуючись із таким заочним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити дане рішення, стягнувши з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав апеляційну скаргу із наведених у ній підстав, тоді як позивач просила апеляційну скаргу відповідача відхилити з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним і справедливим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні. А тому, встановивши, що відповідач являється працездатною особою, однак не має постійного і систематичного доходу, суд, врахувавши передбачені ст.182 СК України обставини, а також встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначив аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину.

Зазначені висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно та всебічно встановлених обставинах справи, відповідних їм нормах матеріального права, а тому з ними погоджується і колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено і це об'єктивно підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5, 6), що сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем, та перебувають на її утриманні, тоді як відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально їм не допомагає.

Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно визначення, даного у ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» установлено з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць для дитини віком від 6 до 18 років - 1286 грн.

Встановлено, і це не заперечується відповідачем, що і позивач, і відповідач офіційно не працевлаштовані, при цьому відповідач є працездатною особою, не має інших, окрім спільних з позивачем, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, не утримує непрацездатних батьків чи інших утриманців.

Крім того, визнаючи в своїй апеляційній скарзі частково позов та погоджуючись сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. на кожну дитину, відповідач тим самим підтвердив власну спроможність приймати участь в утриманні неповнолітніх дітей.

Таким чином, при визначенні виду та розміру аліментів судом першої інстанції взято до уваги всі зазначені вище обставини в їх сукупності, і тому з урахуванням необхідності забезпечення обома батьками утримання дітей на рівні не нижче визначеного законом прожиткового мінімуму, обґрунтовано визначено розмір аліментів у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, що на думку колегії суддів повністю відповідає положенням ст.ст.182, 184 СК України, а також вимогам ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, згідно з якими при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Наведені вище обставини повністю спростовують твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не з'ясовано всіх обставин, які впливають на розмір аліментів, і що розмір присуджених аліментів є завищеним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, зазначені в ньому висновки відповідають встановленим обставинам справи, а отже підстави для його зміни чи скасування відсутні.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді