Справа № 372/1554/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 22-ц/780/4673/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 43 10.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року у справі за позовом Виконавчого комітету Української міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення із службового жилого приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року Виконавчий комітет Української міської ради звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що до виконавчого комітету в грудні 2007 року надійшло звернення профспілкового комітету первинної профспілкової організації Підприємства по обслуговуванню житла та адміністрації підприємства №3 від 17.12.2007 року про виділення слюсарю-сантехніку ОСОБА_2 службової квартири для нього та його сім»ї згідно Рішення засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПОЖ за протоколом від 13.12.2007 року.

20.06.2007 року ОСОБА_2 на підставі наказу №75-к від 12.06.2007 року прийнятий на роботу на підприємство по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради на посаду слюсаря-сантехніка.

Пунктом 5.1. Рішення виконавчого комітету Української міської ради №468 від 20.12.2007 року «Про постановку на квартоблік, переведення черги, передачу квартир, зняття статусу «службова», надання статусу «службова», надання житла, затвердження рішення Трипільської ТЕС» квартирі АДРЕСА_1 надано статус «службової».

Пунктом 7.2. Рішення виконавчого комітету Української міської ради № 468 від 20.12.2007 року «Про постановку на квартоблік, переведення черги, передачу квартир, зняття статусу «службова», надання статусу «службова», надання житла, затвердження рішення Трипільської ТЕС» ОСОБА_2 на сім»ю в складі 4-х осіб: на нього, на дружину ОСОБА_3, на сина дружини ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_4 за клопотанням адміністрації та профспілкової організації ПОЖ надано на період роботи в ПОЖ службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

14.05.2008 року на підставі вищевказаного рішення виконавчим комітетом відповідачу ОСОБА_2 видано ордер №20 на службове жиле приміщення - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

27.02.2015 року ОСОБА_2 звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України згідно наказу №20-к від 18.02.2015 року.

10.03.2015 року підприємство по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради листом за №204 повідомило виконавчий комітет про те, що ОСОБА_2 звільнився з підприємства за власним бажанням.

24.03.2015 року виконавчий комітет Української міської ради направив на адресу ОСОБА_2 лист з вимогою виселитись із службового жилого приміщення з усіма особами, які в ньому проживають, на що 30.03.2015 року отримав відмову.

Враховуючи викладене, позивач просив суд ухвалити рішення про виселення відповідачів із службового жилого приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2015 рокупозов задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5із службового жилого приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що до виконавчого комітету Української міської ради в грудні 2007 року надійшло звернення профспілкового комітету первинної профспілкової організації Підприємства по обслуговуванню житла та адміністрації підприємства №3 від 17.12.2007 року про виділення слюсарю-сантехніку ОСОБА_2 службової квартири для нього та його сім»ї згідно Рішення засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПОЖ за протоколом від 13.12.2007 року.

20.06.2007 року ОСОБА_2 на підставі наказу №75-к від 12.06.2007 року прийнятий на роботу на підприємство по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради на посаду слюсаря-сантехніка.

Пунктом 5.1. Рішення виконавчого комітету Української міської ради №468 від 20.12.2007 року «Про постановку на квартоблік, переведення черги, передачу квартир, зняття статусу «службова», надання статусу «службова», надання житла, затвердження рішення Трипільської ТЕС» квартирі АДРЕСА_1 надано статус «службової».

Пунктом 7.2. Рішення виконавчого комітету Української міської ради № 468 від 20.12.2007 року «Про постановку на квартоблік, переведення черги, передачу квартир, зняття статусу «службова», надання статусу «службова», надання житла, затвердження рішення Трипільської ТЕС» ОСОБА_2 на сім»ю в складі 4-х осіб: на нього, на дружину ОСОБА_3, на сина дружини ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_4 за клопотанням адміністрації та профспілкової організації ПОЖ надано на період роботи в ПОЖ службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

14.05.2008 року на підставі вищевказаного рішення виконавчим комітетом відповідачу ОСОБА_2 видано ордер №20 на службове жиле приміщення - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Також встановлено, що 27.02.2015 року ОСОБА_2 звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України згідно наказу №20-к від 18.02.2015 року.

10.03.2015 року підприємство по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради листом за №204 повідомило виконавчий комітет про те, що ОСОБА_2 звільнився з підприємства за власним бажанням.

24.03.2015 року виконавчий комітет Української міської ради направив на адресу ОСОБА_2 лист з вимогою виселитись із службового жилого приміщення з усіма особами, які в ньому проживають, на що 30.03.2015 року отримав відмову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв»язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ст. 122 ЖК на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 124 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 з 27.02.2015 року припинив трудові відносини з підприємством по обслуговуванню житла і не відноситься до категорії осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення (ст. 125 ЖК), законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та виселення відповідача і членів його сім»ї без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, якщо вони призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно відповідно до норм діючого матеріального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: