АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів до досягнення повноліття.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що відповідач не цікавиться життям дитини, не бере участі у вихованні сина, матеріальної допомоги не надає, син проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 лютого 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2014 і до його повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.Вирішено питання судового збору.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач не ухиляється від своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню дитини, однак позивач не надає можливості спілкуватись з дитиною, чим перешкоджає добровільному виконанню матір'ю своїх обов'язків.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язана утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя на рівні з позивачем.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 26.06.2007 був укладений шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1296, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане 13.02.2008. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року р.н.

На даний час дитина проживає разом з батьком, що не заперечувалось представником відповідачки в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, належним чином дослідивши наявні у справі докази, в їх сукупності, та проаналізувавши означені норми закону, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком законних та обґрунтованих висновків про обов'язок відповідача утримувати дитину та про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача саме в 1/3 частині.

Визначаючи розмір аліментів судом дотримано вимог ст.ст. 181, 182, СК України.

При цьому, апелянтом не зазначено об'єктивних даних та, відповідно, не надано належних доказів неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

На переконання колегії суддів, менший розмір аліментів, на даний час, не зможе забезпечити нормальний розвиток дитини.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права є безпідставними, так як не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних у справі доказах та вимогах закону.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на законність рішення не впливають.

Разом з цим, слід зазначити, що ст. 192 СК України закріплено, право платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я, тощо звернення до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді