Справа № 559/2094/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючого судді Ходак С.К.

при секретарі Климюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 12 травня 2013 р. померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв як спадкоємець за законом, звернувшись у встановлений строк з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Так було успадковано належні покійній на підставі державних актів земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 17.12.2013 р. № 6057, 6059.

Відповідно до довідки Соснівської сільської ради № 752 від 23.10.2013 р. за ОСОБА_2 на день смерті рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,70 га, в тому числі 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,45 га для ведення особистого селянського господарства. Дані земельні ділянки передавалися у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення Соснівської сільської ради, що відображено в протоколі сьомої сесії другого скликання від 05.05.1996 р. Про розгляд заяв жителів сіл на приватизацію земельних ділянок.

Право власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 мало виникати з моменту отримання нею державного акта на право власності на земельну ділянку, який за життя вона не отримала, не завершивши процес її приватизації, а тому не набула у встановленому законом порядку право власності на земельні ділянки, в зв»язку з чим відповідно не може їх успадкувати. Разом з тим, має право в порядку спадкування на підставі рішення суду завершити почату нею приватизацію земельних ділянок та зареєструвати право власності на них на своє імя, що передбачено наступними нормами законодавства.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Він являється спадкоємцем за законом після смерті своєї матері. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна та має перешкоди для оформлення всіх спадкових прав. Зокрема, оформити право на спадкове майно у виді земельних ділянок, право на яку мала спадкодавець, не взмозі з тих підстав, що на земельні ділянки не був виготовлений державний акт на ім»я померлої, процедура приватизації земельної ділянки нею не була завершена.

Померла ОСОБА_2 розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її та не отримала правовстановлюючого документа на земельну ділянку - державного акта на право власності.

Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до нього як спадкоємця померлої.

Враховуючи ті обставини, що успадкував право на одержання земельної ділянки у власність, яке мав спадкодавець, та в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за ним в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання у власність земельної ділянки, право на яку мала померла.

Від позивача та його представника надійшла заява, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, заперечень на позовні вимоги на адресу суду не надійшло.

Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12 травня 2013 р. померла ОСОБА_2 (а.с.6), мати позивача по справі (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв як спадкоємець за законом, звернувшись до нотаріальної контори про прийняття спадщини, було успадковано належні покійній на підставі державних актів земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 17.12.2013 р. № 6057, 6059 (а.с.11, 12).

Відповідно до довідки Соснівської сільської ради № 752 від 23.10.2013 р. за ОСОБА_2 на день смерті рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,70 га, в тому числі 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,45 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.9). Дані земельні ділянки передавалися у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення Соснівської сільської ради, що відображено в протоколі сьомої сесії другого скликання від 05.05.1996 р. Про розгляд заяв жителів сіл на приватизацію земельних ділянок (а.с.8).

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз»яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають до задоволення.

Керуючись: ст.ст. 3, 6, 57, 60, 209,213-215 ЦПК України, ст.ст. 81, 116, 125 Земельного Кодексу України, ст.ст. 373, 1216, 1217, 1219, 1223 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлої 12 травня 2013 року ОСОБА_2 право на завершення процедури приватизації та одержання у приватну власність земельних ділянок на території Соснівської сільської ради Дубенського району, Рівненської області: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд; площею 0,45 га - для ведення особистого селянського господарства, відповідно до рішення сесії Соснівської сільської ради №7 від 05 травня 1996 року, шляхом здійснення від свого імені всіх дій пов'язаних з приватизацією та державною реєстрацією права власності на дані земельні ділянки

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: