АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про визнання недійсним договору,

в с т а н о в и л а :

у липні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просило стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 294, 09 доларів США та 192 887, 49 грн., посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує.

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», в якому просив визнати недійсним кредитний договір «Автопакет» № 164/П/20/2008-840 від 16.05.2008 року, укладений з ВАТ КБ «Надра», посилаючись на те, що цей договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України, оскільки ВАТ КБ «Надра» не має індивідуальної ліцензії щодо здійснення такої діяльності. Крім того, умови договору є несправедливими, оскільки всі ризики від знецінення національної валюти покладено на позичальника.

Ухвалою суду від 25.12.2014 року, яка занесена до журналу судового засідання, зустрічну позовну заяву об'єднано в одне провадження із первісним позовом.

Справа 761/35904/14-ц (2972/15)988455/15)
Апеляційне провадження № 22-ц-796/7651/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2015 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 707, 11 доларів США, що еквівалентно 748 867, 36 грн. заборгованості за кредитом; 20 586, 98 доларів США, що еквівалентно 577 258,91 грн. - заборгованості по сплаті відсотків, 146 201,33 грн. пені та 46 686,16 грн. штрафу. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не застосував до спірних правовідносин п. п. г) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», які є імперативними нормами щодо одержання відповідної індивідуальної ліценції. Суд також не врахував, що всі ризики від знецінення національної валюти покладено лише на нього та безпідставно не застосував ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник ПАТ «КБ «Надра» Хмиров Е.О. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апелянт у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір «Автопакет» № 164/П/20/2008-840, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 29 603, 96 доларів США на придбання автотранспортного засобу, з відсотковою ставкою 13,20 % річних, строком погашення до 15.05.2013 року.

Своїх зобов`язань за договором ОСОБА_1 не виконав. Станом на 24.12.2014 року заборгованість останнього перед банком складає 47 294, 09 доларів США, що еквівалентно 1 419 295,64 грн., з яких 26 707, 11 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 748 867, 36 грн.; 20 586, 98 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, що еквівалентно 577 258,91 грн.; 9 270,71 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту, що еквівалентно 146 201, 33 грн.; 2 960,40 доларів США штраф за порушення умов кредитного договору, що еквівалентно 46 686, 16 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції, виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання за договором, а відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, виходив з того, що умови договору відповідають вимогам чинного законодавства та підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 цього ж Кодексу якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

ПАТ «КБ «Надра» є банківською установою та відповідно до ліцензії має право на проведення операцій у іноземній валюті.

Чинним законодавством не вимагається наявність індивідуальної ліцензії банку при наданні кредиту у іноземній валюті. Відповідно до банківської ліцензії № 21 та дозволу № 21-2 від 04.11.2005 року ПАТ «КБ «Надра» має право на проведення операцій у іноземній валюті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної із сторін кредитного договору.

А тому доводи апелянта про те, що банк не мав права на укладення договору у доларах США колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позичальника взяти кредит в іноземній валюті та на умовах, які викладені у договорі кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що при зміні курсу долару США відносно гривні ризик несе лише позичальник, а відтак умови договору є несправедливими колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при зміні курсу долара США до гривні у бік зменшення ризик несе банк, який також не може вимагати від позичальника погашення боргу та сплати відсотків у гривнях по курсу, який існував на час укладення договору.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договором встановлено строк виконаня зобов`язань до 15.05.2013 року. Позичальник свої зобов`язання не виконав.

Пунктами 5.1 та 5.2 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, відповідач сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 кредитного договору, за кожен випадок.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ «Надра» суд першої інстанції керуючись вимогами вищезазначених норм та умовами договору дійшов правильних висновків про стягнення заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій.

Розмір заборгованості та обставини щодо невиконання умов договору щодо своєчасного погашення кредиту апелянтом не оскаржуються.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді