Справа № 301/1767/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

з участю представника позивачів ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Іршавської РДА: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради, третя особа орган опіки та піклування Іршавської райдержадміністрації, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_6 сільської ради, третя особа орган опіки та піклування Іршавської РДА, про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2012 року помер ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с.Дунковиця, 217, Іршавського району, Закарпатської області.

За життя спадкодавець заповіту не залишала.

Неповнолітні ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину за померлим батьком.

Інші спадкоємці першої черги, які б прийняли спадщину за померлим ОСОБА_3 відсутні.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини було відмовлено в зв»язку з тим, що померлий ОСОБА_3 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в Іршавському інвентар бюро.

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий будинок, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей вимушена звернутися до суду для вирішення питання визначення належності спадкового майна.

ОСОБА_7 погосподарського обліку ОСОБА_6 сільської ради власником спірного будинку за адресою: с.Дунковиця, 217, Іршавського району був ОСОБА_8. За даним дворогосподарством зареєстровано в по господарській книзі ОСОБА_6 сільської ради земельні ділянки площею 0,52 га.

ОСОБА_8 при житті залишив заповіт на ім.»я ОСОБА_3, який складено 25 квітня 1995 року та посвідчено секретарем Арданівської сільської ради ОСОБА_9

ОСОБА_3 прийняв спадщину за померлим ОСОБА_8, так як хоч і не був зареєстрований , але на день смерті ОСОБА_8 01.10.1998 року, проживав у спадковому будинку.

Дружина померлого ОСОБА_8 ОСОБА_10 померла 14.09.2000 року.

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, тому справа розглянута на підставі ст. 169 ЦПК України в його відсутність.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Іршавської РДА ОСОБА_2 в суді позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення таких.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, представника третьої особи по справі ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 25 липня 2012 року помер ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с.Дунковиця, 217, Іршавського району, Закарпатської області.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не залишала.

Неповнолітні ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину за померлим батьком.

Інші спадкоємці першої черги, які б прийняли спадщину за померлим ОСОБА_3 відсутні.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини було відмовлено в зв»язку з тим, що померлий ОСОБА_3 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в Іршавському інвентарбюро.

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий будинок, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей вимушена звернутися до суду для вирішення питання визначення належності спадкового майна.

ОСОБА_7 погосподарського обліку ОСОБА_6 сільської ради власником спірного будинку за адресою: с.Дунковиця, 217, Іршавського району був ОСОБА_8. За даним дворогосподарством зареєстровано в по господарській книзі ОСОБА_6 сільської ради земельні ділянки площею 0,52 га.

ОСОБА_8 при житті залишив заповіт на ім»я ОСОБА_3, який складено 25 квітня 1995 року та посвідчено секретарем Арданівської сільської ради ОСОБА_9

ОСОБА_3 прийняв спадщину за померлим ОСОБА_8, так як хоч і не був зареєстрований , але на день смерті ОСОБА_8 01.10.1998 року, проживав у спадковому будинку.

Дружина померлого ОСОБА_8 ОСОБА_10 померла 14.09.2000 року.

У відповідності до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_7 ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_7 до правової позиції, викладеної у ОСОБА_11 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» вбачається, що у відповідності до ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст.3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження.

05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об»єктів будівництва постановою КМУ від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

ОСОБА_7 державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 10,11,15, 118,119, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 16,328,1216,1220,1223, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно , яке складається з 1/3 житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в с.Дунковиця, 217, Іршавського району, Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, яке складається з 1/3 житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в с.Дунковиця, 217, Іршавського району, Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно , яке складається з 1/3 житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в с.Дунковиця, 217, Іршавського району, Закарпатської області.

На рішення може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: І. А. Даруда