Справа № 706/284/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2015 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Орендарчука М.П.

при секретарі: Пізняк Т.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Христинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,- встановив:

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача вказуючи на те, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області у справі №2-31/2007 від 11 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за угодою позики та відшкодування збитків стягнуто із відповідачки на користь позивача 38153 грн. 13 коп.

Після набрання рішенням законної сили відповідачка в добровільному порядку не погасив дане зобовязання і тому позивач звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області про видачу судового наказу.

23 жовтня 2007 року Христинівським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 38153 грн. 13 коп.

Протягом періоду з 21.12.2012 року по 31 грудня 2014 року ВДВС Христинівського РУЮ було стягнуто та перераховано на рахунок позивача 12 177 грн. 56 коп.

Ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання. Згідно положень вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, передбачена відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання. Згідно положень вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому просив суд стягнути із відповідачки на його користь 12 508 грн., 30 коп. а саме три відсотки річних в сумі 2 342 грн. 51 коп. та інфляційні витрати в розмірі 10 165 грн. 82 коп. за період з 21.12.2012 року по 31.12.2014 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги просив суд позов задовольнити.

Відповідача позов не визнав просив у задоволенні позову відмовити. Окрім, невизнання позову відповідач будь яких письмових та усних пояснень, заперечень суду не надав.

Вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази, а також матеріали цивільної справи суд вважає, що позов підлягає повністю до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. - відповідно до ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

- відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

- відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України ( ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі, доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Судом встановлено, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області у справі №2-31/2007 від 11 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за угодою позики та відшкодування збитків стягнуто із відповідачки на користь позивача 38153 грн. 13 коп.

23 жовтня 2007 року Христинівським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 38153 грн. 13 коп.

Протягом періоду з 21.12.2012 року по 31 грудня 2014 року ВДВС Христинівського РУЮ було стягнуто та перераховано на рахунок позивача 12 177 грн. 56 коп.

ст.625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Наведене свідчить, що після видання Христинівським районним судом Черкаської області 23 жовтня 2007 року у відповідача перед позивачем виникло грошове зобов'язання за порушення умов договору позики. А відтак, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошові зобов'язання, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

На підтвердження своїх позовних позивач надав розрахунок, який відповідає рекомендаціям Верховного Суду України, відносно порядку застосування індексів інфляції та 3% річних при розгляді судових справ. З вказаним розрахунком погоджується суд, оскільки відповідач не спростовував правильності розрахунку позивача.

Понесені позивачем судові витрати при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 296 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12 508 грн., 30 коп. а саме три відсотки річних в сумі 2 342 грн. 51 коп. та інфляційні витрати в розмірі 10 165 грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судових витрат повязаних із розглядом справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Суддя ОСОБА_4