Ухвала

іменем україни

26 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення вихідної допомоги, заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати вихідної допомоги й заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення вихідної допомоги, заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати вихідної допомоги й заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що з серпня 1985 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, з травня 2005 року займав посаду начальника автоколони № 1.

Наказом № 57 від 18 квітня 2014 року його втретє було незаконно звільнено з займаної посади на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 57 від 18 квітня 2014 року про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника автоколони № 1 цеху технологічного транспорту НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника автоколони № 1 цеху технологічного транспорту НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 19 квітня 2014 року.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_4 28 981 грн 44 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2014 року до 27 серпня 2014 року включно, з послідуючим відрахуванням усіх необхідних платежів і зборів.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату за січень - квітень 2014 року в сумі 12 121 грн 39 коп.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_4 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 16 жовтня 2014 року зазначене рішення міськрайонного суду в частині задоволення вимог про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку виплати вихідної допомоги скасовано й в задоволенні вказаних вимог відмовлено.

Рішення міськрайонного суду в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення вимог.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_4 10 000 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Рішення міськрайонного суду в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди змінено, а саме зменшено розмір морального відшкодування до 500 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що попередніми рішеннями судів, якими було поновлено позивача на роботі, було встановлено незаконність звільнення ОСОБА_4, оскільки у порушення вимог ст. 42 КЗпП України йому не було запропоновано посаду старшого механіка автоколони № 6.

Частково скасовуючи й змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що звільнення позивача у зв'язку із скороченням штату працівників було проведено із дотриманням вимог трудового законодавства, при цьому ОСОБА_4 не було виплачено у повному розмірі заробітну плату за січень-квітень 2014 року, унаслідок чого на користь останнього має бути стягнутий середній заробіток за час такої затримки, з урахуванням принципу співмірності, а також має бути зменшено розмір морального відшкодування, який має відповідати розміру понесених позивачем моральних страждань та принципам розумності й справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції вірно застосував положення норм матеріального права, й дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову банку.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують й висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук