Справа № 461/3251/11 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/864/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, з участю третьої особи ЛКП «Старий Львів», про приведення балкону загального користування до попереднього стану,-

в с т а н о в и л а:

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача за власні кошти привести балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. 10 вересня 2009 року зафіксовано самовільне розширення дерев'яного настилу по всій довжині балкону загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку АДРЕСА_1, що зафіксовано в акті обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 16 грудня 2010 року, та рекомендовано привести балкон до попереднього стану. Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації м Львова №р-10 від 12 січня 2011року затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району та зобов'язано відповідача за власні кошти привести балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану. Однак, дане розпорядження не виконано, на попередження відповідач не реагує. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 привести за власні кошти балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що змушена була зробити капітальний ремонт балкону, так як такий перебував у аварійному стані. Вхід до належної їй квартири здійснюється через спірний балкон.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

На підставі ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог та наданих доказів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що стверджується довідкою з місця проживання №2672 від 9 грудня 2011року, договором купівлі-продажу квартири від 28 січня 2009 року, витягом пре реєстрацію права власності на нерухоме майно №21828283 від 10 лютого 2009 року. Квартира знаходиться на третьому поверсі будинку. Вхід в квартиру здійснюється по балкону, розміщеному на дворовому фасаді. Будинок, у якому знаходиться квартира позивача, належить місцевим радам. Балансоутримувачем цього будинку є ЛКП «Старий Львів» (а.с.5-7).

Відповідно до комісійного акту від 29 квітня 2010 року, затвердженого директором ЛКП «Старий Львів», на час складання цього акту виявлено, що дерев'яний настил балкону прогнив місцями до 80%, дві металеві консолі пошкоджені корозією на 50% і потребують ремонту або заміни, металеві перила потребують укріплення. Комісія прийшла до висновку, що через балкон здійснюється вхід в квартиру на третьому поверсі будинку, балкон є в аварійному стані і потребує капітального ремонту (а.с.34).

Згідно технічних висновків за результатами обстеження квартири АДРЕСА_1 загальний стан обстежених несучих конструкцій балкону задовільний і вони не потребують проведення капітального ремонту та заміни. Аварійний настил балкону потребує демонтажу та заміни на залізобетонну плиту. При проведенні робіт з ремонту балкону для проходу в квартиру № 4 стан конструкцій будинку в цілому покращиться, так як буде ліквідовано аварійний дерев'яний настил (а.с.35-39).

Відповідач провела ремонт балкону із заміною дерев'яного настилу на залізобетонну конструкцію.

Згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи №2380 від 7 квітня 2014року станом на час проведення експертного дослідження спірного балкону на третьому поверсі дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 у 2010 році під час проведення капітального ремонту балкону його ширину збільшено на 20 см.

При проведенні дослідження судовим експертом встановлено, що на фото наданих в матеріалах (а.с.51-54) зафіксовано, що станом на 23 квітня 2010 року дощатий настил уражений гнилизною, трухою, спостерігаються місця кородування металу огороджуючої конструкції балкону, сліди ремонту в місцях стиків, місця додаткових з'єднань у вигляді скручування дротом (див. фото 3,45,6,89,11,12). Такі ознаки зносу можуть свідчити про ветхий стан конструктивних елементів балкону, що означає - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будівлі своїх функцій можливе при проведенні охоронних заходів або при повній заміні цих елементів (а.с.93 зворот).

Позов заявлено з посиланням на те, що відповідач провела переобладнання і перепланування без відповідного дозволу.

Відповідно до вимог ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету відповідної ради.

У ч. 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків; переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Разом з тим слід враховувати, що нормативними правовими актами визначено переобладнання, які не належать до самочинного будівництва і, відповідно, не потребують дозволу на їх проведення. Так, згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773), не є самочинним будівництвом, зокрема: для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор тощо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не вчиняла дії, які мають ознаки перепланування чи переобладнання, а провела ремонт балкону, з якого здійснюється вхід в її квартиру, що знаходиться на третьому поверсі будинку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав доведеним, що балкон на третьому поверсі будинку потребував заміни лише настилу, так як дерев'яний настил знаходився в аварійному стані, не потребував капітально ремонту та заміни несучих конструкцій балкону; що відповідачем без одержання дозволу проведено ремонт балкону із заміною несучих конструкцій. Ці роботи проведені з порушенням архітектурних, будівельних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших норм, стандартів і правил, а також з розширенням балкону, тобто з порушенням прав інших мешканців даного будинку.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Із позовної заяви вбачається, що позовні вимоги до відповідача про приведення балкону до попереднього стану ґрунтуються на доводах про те, що відповідач без згоди позивача провела ремонт балкону.

З огляду на заявлені вимоги та підстави звернення до суду, доказуванню підлягали обставини про виконані відповідачем самочинні перепланування та переобладнання у будинку із зазначенням найменувань конкретних робіт.

Із оскаржуваного рішення вбачається, що судом не встановлено обставин, що становлять предмет доказування. Так, судом не з'ясовано, де та яке саме перепланування чи переобладнання здійснила відповідач у будинку. Внаслідок цього, зобов'язавши відповідача привести балкон до попереднього стану, суд не вказав переліку робіт по відновленню попереднього стану балкону. Суд не визначив чи проведено переобладнання та перепланування, які потребують одержання дозволу на їх проведення в розумінні ст. 152 ЖК України, на яку посилався позивач. В одних випадках суд вважає, що відповідачем здійснено капітальний ремонт балкону, у інших - переобладнання і перепланування. Суд не досліджував питання чи технічно можливо привести спірний балкон у попередній стан і саме у який стан. Внаслідок цього судом першої інстанції ухвалено судове рішення, яке неможливо виконати.

Колегія суддів вживала заходів для з'ясування наведених вище обставин. Так, заявивши вимоги до відповідача про приведення балкону до попереднього стану, позивачем не наведено жодної конкретної обставини перепланувань чи переобладнань, які самочинно здійснила відповідач. Визначаючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не визначено переліку робіт, які, на його думку, має виконати відповідач для відновлення попереднього стану балкону, технічну можливість цього; не зазначено докази, які підтверджують їх обсяг.

За приписами ст. 10 ЦПК України апеляційний суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Є доведеним, що ремонт балкону проведений відповідачем для покращення стану цього конструктивного елементу будинку, з чим погодився і суд першої інстанції. Однак зазначив, що роботи проведені відповідачем з порушенням норм і правил.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміни окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Доказів про те, що ремонт балкону проведено з порушенням зазначених вимог, а також того, що цим порушено права інших осіб, ремонт впливає на міцність і безпечність будинку; не надано.

Суд першої інстанції не мотивував своїх висновків щодо відхилення доводів представника відповідача щодо незрозумілостей, які можуть виникнути при виконанні рішення суду, у разі задоволення позову в частині приведення балкону до попереднього стану.

Враховуючи наведене, а також те, що статтею 307 ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції передавати справу на новий розгляд, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1, ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання ОСОБА_4 за власні кошти привести балкон загального користування на третьому поверсі дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: