Справа № 392/778/15-ц
Провадження № 2/392/433/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мала Виска цивільну справу за позовною заявою Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в розмірі 2250,15 грн., в обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 01 жовтня 2014 року по 12 травня 2015 року відповідач ОСОБА_2 працювала на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини та в період з 03 листопада 2014 року по 27 квітня 2015 року виконувала обовязки «Виконуючого обовязки завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, з нею було укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 27 квітня 2015 року Наказом № 30од «Про створення комісії про передачу матеріальних цінностей» відповідача було зобовязано передати всі ввірені їй основні засоби, нематеріальні активи, товарно-матеріальні цінності, грошові кошти та документи й інші статті балансу спеціально створеній комісії, якою при проведенні передачі матеріальних цінностей виявлено нестачу матеріалів згідно Акту прийому-передачі матеріальних цінностей, що знаходяться на балансі, але відсутні на день перевірки 07 травня 2015 року на загальну суму 2250,15 грн.. У звязку із чим позивач змушений звернутися за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів до суду про стягнення з відповідача грошових коштів, у відшкодування вартості майна яке відсутнє, але було ввірено відповідачу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений його довірителем позов та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Також, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що Акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей між попереднім працівником ОСОБА_4, який виконував обовязки завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини та відповідачем в листопаді 2014 року не складався (вказана обставина була визнана в судовому засіданні 09.07.2015 року, а.с. 124-125), про відсутність матеріальних цінностей, які були ввірені відповідачу у справі позивачу стало відомо в травні 2015 року і наказ про призначення і проведення інвентаризації в травні 2015 року не видавався. В судовому засіданні 04 вересня 2015 року надав документи на товарно-матеріальні цінності на суму 2066,65 грн. та зазначив, що розрахунок заподіяної відповідачем шкоди був визначений на підставі первинної вартості товарно-матеріальних цінностей. Крім того, в судовому засіданні, що мало місце 15 вересня 2015 року повідомив, що грошова сума в розмірі 2250,15 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, включена в суму 100000,00 грн. (сто тисяч гривень) щодо розтрати якої ведеться досудове розслідування правоохоронними органами відносно колишнього начальника Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_5 (а.с. 165).

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, як предявленому безпідставно та необґрунтовано, надавши письмові заперечення по суті позову в яких зазначанео, що фактично договір про повну матеріальну відповідальність з нею був укладений лише формально, оскільки ніяких матеріальних цінностей вона не приймала, а позивач їй не передавав, зазначає, що під час зміни матеріально відповідальних осіб 03 листопада 2014 року не було проведено інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, оскільки наказ на проведення інвентаризації не приймався і Акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей також не складався, їй не проводилася оплата роботи щодо виконання додаткових посадових обовязків «Виконуючого обовязки завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини» і з нею не укладався трудовий договір на виконання відповідної роботи.

В судових засіданнях 17 червня 2015 року, 09 липня 2015 року, 04 серпня 2015 рота та 15 вересня 2015 року позивачу, відповідачу та його представнику був розяснений принцип змагальності цивільного судочинства та обовязок надання суду доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також обовязок щодо доведення факту заподіяння матеріальних збитків та визначення вартості завданої матеріальної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із записів трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що в період з 01 жовтня 2014 року по 12 травня 2015 року відповідач працювала на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолог Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини та була звільнена із займаної посади за власним бажанням (а.с. 139-143).

На підставі Наказу № 50ос від 03 листопада 2014 року «Про введення обовязків» провідному лікарю-епізоотологу Мануйлівської ДЛВМ ОСОБА_2 було введено в обов»язки виконання обов»язків завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 03 листопада 2014 року (а.с. 3).

03 листопада 2014 року між Маловисківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, від імені якої діяв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 «Робітник» було укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в якому зазначається, що «Робітник» займає посаду провідного лікаря ветеринарної медицини епізоотолог Мануйлівської ДЛВМ, в/о завгоспа Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини і виконує роботу безпосередньо звязану із збереженням, обробкою і застосуванням в процесі товарно-матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження всіх без виключення матеріальних цінностей, які належать установі (а.с. 4).

Згідно умов Типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03 листопада 2014 року «Робітник» зобовязується: нести матеріальну відповідальність за цілісність всіх матеріальних цінностей, які знаходяться на обліку в Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини; бережливо відноситись до матеріальних цінностей і приймати заходи по запобіганню втрат; відповідати за достовірність та правильність оприбуткування товарно-матеріальних цінностей; своєчасно повідомляти керівництво ветлікарні про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації матеріальних цінностей.

З Протоколу інвентаризаційної комісії Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 15 грудня 2014 року, яка проводилася на підставі Наказу № 94 від 02 грудня 2014 року, вбачається, що розбіжностей між бухгалтерськими даними та фактичною наявністю не виявлено, який підписаний матеріально відповідальною особою за всі без виключення матеріальні цінності, що знаходяться у Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 та складені інвентаризаційні описи № 1 17 (а.с. 5-6, 7-61, 110-114).

На підставі Наказу № 30од від 27 квітня 2015 року було зобовязано виконуючу обовязки завідуючого господарством провідного лікаря-епізоотолога ОСОБА_2 передати всі матеріальні цінності, що знаходяться на балансі Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини водію Маловисківської РДЛВМ ОСОБА_4 в термін з 27 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року (а.с. 63).

Згідно Наказу від 27 квітня 2015 року № 12 ос з виконуючого обовязки завідуючого господарством у Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини провідного лікаря-епізоотолога Мануйлівської ДЛВМ ОСОБА_2 з 29 квітня 2015 року було знято виконання обовязків завідуючого господарством та введено в обовязки виконання обовязків завідуючого господарства Маловисківської РДЛВМ з 30 квітня 2015 року ОСОБА_4 (а.с. 169).

З Акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 07 травня 2015 року, що знаходяться на балансі, але відсутні на день проведення інвентаризації у Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини, згідно наказу № 30од від 27 квітня 2015 року вбачається, що відсутні такі матеріальні цінності: стіл лабораторний в одній кількості вартістю 22 грн., стіл лабораторний в одній кількості вартістю 22 грн., стіл лабораторний в одній кількості вартістю 22 грн., сейф в одній кількості вартістю 43 грн., УПС WAP-600А в одній кількості вартістю 550 грн., жилка на газонокосілку в одній кількості вартістю 14 грн., масло Штіль у кількості 0,69 л. вартістю 24 грн. 15 коп., жилка (леска) для тримера вартістю 7 грн. 50 коп., гіпс саморез у кількості 500 шт. вартістю 40 грн., гіпсокартон у кількості п'яти листів вартістю 260 грн., гіпсокартон у кількості чотирьох листів вартістю 224 грн., профіль широкий у кількості 36 шт. вартістю 504 грн., профіль вузький у кількості 25 шт. вартістю 250 грн., подвєси у кількості 150 шт. вартістю 112 грн. 50 коп., серпянка у кількості 2 мотків вартістю 18 грн. 50 коп., грунтовка у кількості однієї одиниці вартістю 59 грн., круг у кількості однієї одиниці вартістю 10 грн. 50 коп., тормозний шланг у кількості однієї одиниці вартістю 25 грн., тосол у кількості чотирьох одиниць вартістю 42 грн., а всього на загальну суму в розмірі 2250,15 грн., що підтверджується також Протоколом про наслідки проведення комісійної передачі матеріальних цінностей від 07 травня 2015 року відповідно до Наказу № 30 од від 27 квітня 2015 у Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини (а.с. 64, 65).

Крім того, в Протоколі про наслідки проведення комісійної передачі матеріальних цінностей відповідно до Наказу № 30од від 27 квітня 2015 у Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини серед іншого зазначається, що в 2013 році було проведено заміну опалювального котла на новий, старого опалювального котла при проведенні прийому-передачі матеріальних цінностей не виявлено, а новий не відповідає документам на підставі яких його було придбано. Також було замінено двері в приміщеннях Маловисківської РДЛВМ в кількості 4 штук, яких також не має в наявності. Матеріально-відповідальна особа ОСОБА_2 не погоджується з результатами інвентаризації та відмовляється підписувати Акт прийому-передачі матеріальних цінностей.

На підставі Наказу від 12 травня 2015 року № 17ос ОСОБА_2 провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини було звільнено із займаної посади за власним бажанням (а.с. 72).

В матеріалах справи містяться Посадові інструкції в/о завгоспа Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини та лікаря епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини, на яких міститься підпис ОСОБА_2, але відсутня вказівка на дату, коли з ними було ознайомлено відповідача (а.с.167-169).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що з 22 вересня 2012 року по 03 листопада 2014 року працював на посаді завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини. В листопаді 2014 року коли ОСОБА_2 почала виконувати обовязки завгоспа Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини йому повідомили, що буде складатися Акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, проте він не складався і товарно-матеріальні цінності їй від нього, як особи, що за них несе відповідальність, ОСОБА_2 не передавалися, остання за час своєї роботи видавала товарно-матеріальні цінності. Також зазначив, що ОСОБА_2 у травні 2015 року була присутня при складанні всіх Актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КЗпП України матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Державного комітету ОСОБА_6 Міністрів СРСР з праці та соціальних питань Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року N 447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної ОСОБА_6 України відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_6 України від 12 вересня 1991 року N 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач була прийнята на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини, вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_2, судом не встановлено, що відповідач працювала за сумісництвом чи була призначена на посаду в/о завгоспа Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 245 від 03 квітня 1993 року «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 43 від 28 червня 1993 року «Про затвердження Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» або їй здійснювалася доплата за покладання на неї обовязків в/о завгоспа Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, вказана обставина також була визнана в судовому засіданні представником позивача.

Судом встановлено, що посаду провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолог дільничної лікарні ветеринарної медицини не віднесено до переліку посад і робіт, які виконуються особами і з якими укладається договір про повну матеріальну відповідальність відповідно до Постанови Державного комітету ОСОБА_6 Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної ОСОБА_6 Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, а робота на яку було прийнято відповідача безпосередньо не звязана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їй товарно-матеріальних цінностей.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що позивач не мав законних підстав на укладення з відповідачем ОСОБА_7 про повну матеріальну відповідальність від 03 листопада 2014 року.

Правовий висновок в аналогічний справі зроблений Верховним Судом України у справі № 6-16 цс 12 від 25 квітня 2012 року, і відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України підлягає обовязковому застосуванню судами.

В абзаці 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками» серед іншого зазначається, що за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

Тобто ця відповідальність пов'язана з винними діями або бездіяльністю працівника, що потягли спричинення матеріальної відповідальності.

Згідно ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу, тобто наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Підставою для матеріальної відповідальності може бути: вина у формі або прямого умислу або необережності (халатність, недбалість); дії працівника повинні призвести до негативних наслідків, тобто має бути пряма дійсна шкода, що підлягає відшкодуванню; між діями та наслідками дій працівника наявний причинний зв'язок.

Проте в судовому засіданні, позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що прямими винними діями або бездіяльністю відповідача в межах покладених на нього трудових обовязків, відповідно до займаної посади була заподіяна заявлена шкода установі в розмірі 2250,15 грн..

Крім того, суд звертає увагу на те, що порядок проведення інвентаризації активів і зобовязань та оформлення її результатів регулюється Наказом Міністерства

фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобовязань», яке набрало чинності з 01 січня 2015 року (надала за текстом Наказ Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879).

Відповідно до абзацу 2 п. 7 розділу I Наказ Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 проведення інвентаризації є обовязковим у разі зміни матеріально відповідальних осіб.

В абзаці 1 п.1 розділу ІІ Наказу Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 серед іншого зазначається, що інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

Згідно п. 14 розділу ІІ Наказу Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обовязкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням. Матеріали інвентаризації можуть бути заповнені як рукописним способом, так і за допомогою електронних засобів обробки інформації. Бюджетні установи відомості про результати проведених інвентаризацій оформляють за формами, визначеними законодавством.

Відповідно до п. 18 розділу ІІ Наказу Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у звязку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, - про передачу активів.

В пунктах 1, 2 розділу ІV Наказу Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 зазначено, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобовязань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобовязань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності. Протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації.

В свою чергу Протокол про наслідки проведення комісійної передачі матеріальних цінностей від 07 травня 2015 року та Акт прийому-передачі матеріальних цінностей від 07 травня 2015 року не відповідають вимогам та порядку проведення інвентаризації передбачених Наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879: інвентаризаційну комісію очолювала не уповноважена особа, замість керівника (в/о начальника ОСОБА_1Л (а.с. 84) головний бухгалтер ОСОБА_8, відсутні інвентаризаційні описи (акти інвентаризації), розписки матеріально відповідальних осіб при отримання та передачу активів, протокол інвентаризаційної комісії не затверджений керівником установи та не містить висновків щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобовязань і даними бухгалтерського обліку, які повинні наводитися в звіряльних відомостях, а отже не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували відсутність товарно-матеріальних цінностей та заподіяння відповідачем збитків на загальну суму в розмірі 2250,15 грн., які ставляться йому у провину.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, як недоведеному та предявленому безпідставно і необґрунтовано.

Ухвалою від 28 травня 2015 року було задоволено клопотання виконуючого обовязки начальника Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору та відстрочено Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. за її позовною заявою до ухвалення рішення по даній справі, до ухвалення судового рішення у справі позивачем судовий збір сплачений не був (а.с. 96).

На підставі ст. 88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 64, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2015 року.

Суддя Д.М. Кратко