У х в а л а

30 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання внести зміни в забудову фундаменту,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,306 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання привести забудову фундаменту будинку, який розташований по АДРЕСА_1, відповідно до будівельних норм та правил.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 внести зміни в забудову фундаменту будинку АДРЕСА_1 шляхом встановлення відстані від фундаменту до межі суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4, не менше 1 м.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2014 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2012 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,306 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1, та зобов'язано ОСОБА_4 демонтувати частину огорожі будинку АДРЕСА_2, довжиною 0,85 м, шириною 0,36 м, що знаходиться на належній ОСОБА_3 земельній ділянці.

У іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 9 листопада 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 змінено.

Зобов'язано ОСОБА_3 виконувати будівництво будинку на фундаменті, розташованому по АДРЕСА_1, у спосіб, що забезпечуватиме дотримання відстані від найбільш ви ступної конструкції стіни будинку АДРЕСА_1, зверненої до межі сусідньої земельної ділянки, не менше 0,95 м до лінії проходження огорожі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання внести зміни в забудову фундаменту.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. ст. 90, 91, 103, 152 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 3 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2014 року у справі про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання договорів купівлі-продажу та державних актів недійсними та скасування їх державної реєстрації, зобов'язання повернути земельні ділянки; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2011 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 9 грудня 2010 року у справі про встановлення права користування земельною ділянкою та відновлення порушених прав.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Проте зміст судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подана заява, та додані до неї судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, 29 червня 2011 року на які заявник посилається як на приклади неоднакового застосування судами ст. ст. 90, 91, 103, 152 Земельного Кодексу України, мають різний предмет та підстави позову, містять різні встановлені судом фактичні обставини і таке не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що заявник не надав різних за змістом судових рішень, ухвалених судами касаційної інстанції за тотожних предмета спору, підстав позову, аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання внести зміни в забудову фундаменту до провадження Верховного Суду України за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: М.В.Дем'яносов С.О.Карпенко О.П.Касьян А.С.Олійник