Ухвала

іменем україни

3 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Писаної Т.О., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» (далі - ПАТ «КБ «Даніель») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від

28 лютого 2011 року, укладеною між ПАТ «КБ «Даніель», та

ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 120 600 грн на умовах, визначених угодою, на термін до 27 лютого 2018 року. Виконання умов указаного договору забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_4 Неналежне виконання боржником ОСОБА_3 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка склала 157 218,16 грн. Просило вказану суму стягнути в солідарному порядку з боржника та поручителя.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов, у якому, посилаючись на положення ч. 4 ст. 559 ЦПК України, просила визнати припиненим договір поруки зі спливом строку більше ніж на один рік з моменту прострочення платежу боржником.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

12 березня 2015 року, позов ПАТ «КБ «Даніель» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь

ПАТ «КБ «Даніель» кредит у сумі 83 313,48 грн, нараховані та несплачені у строк відсотки у розмірі 19 977,26 грн та неустойку у розмірі 10 000 грн, а всього стягнуто 113 290,74 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити

ПАТ «КБ «Даніель у задоволенні позову, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилався на те, що позивач, в силу ч. 2 ст.1050 ЦК України, мав право дострокового стягнення заборгованості, в разі наявності прострочення, в будь-який час у період до закінчення дати дії цього кредитного договору.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 28 лютого 2011 року між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 120 600 грн під 19 % річних на термін до 27 лютого 2018 року.

З травня 2013 року боржник ОСОБА_3 припинив погашати кредит, внаслідок чого станом на 26 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 185 027,13 грн.

26 березня 2014 року ПАТ «КБ «Даніель» направило письмові вимоги як боржнику так і поручителю про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеного того ж дня між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_4, згідно якого поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору. Порукою забезпечено виконання зобов'язання у повному обсязі.

У п. 4.1 договору поруки сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання боржником чи поручителем боргових зобов'язань боржника у повному обсязі перед банком за кредитним договором.

Отже договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором

Пред'являючи позов, Банк посилався на порушення боржником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договору, що призвело до утворення заборгованості та невиконання, як боржником так і поручителем ОСОБА_4 письмової вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту щомісяця шляхом внесення готівкових коштів, у касу банку не пізніше 15 числа поточного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, рівними частинами у сумі

1 436 грн або шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок, кошти з якого списуються на кредитний рахунок позичальника. Остаточне погашення залишку кредиту в сумі 1 412 грн здійснити шляхом внесення готівкових коштів у касу банку не пізніше 27 лютого 2018 року включно.

Установлено, що позичальник ОСОБА_3 останній платіж з погашення кредиту здійснив 27 травня 2013 року.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог до поручителя, суд на вказане уваги не звернув, а відтак ухвалені у справі судові рішення в частині позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 та її зустрічного позову не відповідають вимогам ст. ст. 213, 315 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2015 року в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та в частині зустрічного позову скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

Т.О. Писана

О.В. Умнова