йСправа № 304/149/15-ц
Провадження № 2-п/304/13/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі Соханич Л.Ю.,

з участю представника заявника ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

19 травня 2015 року відповідач ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вказаним судовим рішенням у справі № 304/149/15-ц позов ОСОБА_2 задоволено та визнано факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 01 травня 2006 року по 01 червня 2011 року; визнано спільною сумісною власністю подружжя індивідуальний житловий будинок в урочищі «Полонина», площею 31,4 кв. м., що знаходиться за адресою: 89215 Закарпатська область Перечинський район с.Лумшори, вул. Лісова, № 3; будівлю лазні з житловими кімнатами, загальною площею 107, 4 кв. м., житловою площею 21,8 кв. м., що знаходиться за адресою: 89215 Закарпатська область Перечинський район с. Лумшори, вул. Лісова, № 3 «а» та дачний будинок, загальною площею 143 кв. м., житловою площею 13 кв. м., що знаходиться за адресою: 89215 Закарпатська область Перечинський район с. Лумшори, вул. Лісова, № 3 «б»; поділено між сторонами вказане спільне нерухоме майно і визначено кожному ідеальну частку по 1/2 його частині; стягнуто судовий збір. Вважає, що вказане заочне рішення ухвалене без повно зясованих усіх фактичних обставин справи. Так, його представник не зміг бути присутнім у судовому засіданні з поважних причин, що судом враховано не було та позбавлено його права на фаховий захист своїх інтересів. Крім цього вважає, що вимоги позовної заяви є різнорідні і повинні були розглядатися окремо, оскільки разом з вимогою про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю, що є справою окремого провадження, містяться вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна подружжя, що є спором про право та підлягає розгляду у порядку позовного провадження, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 256 ЦПК України вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу слід було залишити без розгляду. Також посилається на те, що мав намір залучити свідків, які б підтвердили, що в період з 01 травня 2006 року по 01 червня 2011 року вони не проживали як одна сім'я і відповідно зазначене майно не могло бути їх спільною сумісною власністю. Таким чином, судом прийнято рішення на підставі матеріалів і доказів, наданих лише позивачем, що призвело до неповного зясування обставин по справі та прийняття рішення, яке не ґрунтується на вимогах Закону.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_1 заяву ОСОБА_4 підтримав та просив таку задовольнити, посилаючись на викладені у ній обставини. Зазначив, що ОСОБА_4 взагалі не отримував повідомлення про час та місце розгляду справи, також судом не було досліджено природу походження спірного майна, а тому заочне рішення підлягає перегляду.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце такого, а тому суд розглядає дану заяву у його відсутності, що відповідає положенням ст. 231 ч. 1 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 подала письмове заперечення, в якому просила залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_4 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, поважність причин неявки у судові засідання не довів, а неявка у судове засідання його представника з поважних причин відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України не має істотного значення для справи. Що стосується посилання заявника на те, що суд неправомірно розглянув в одному провадженні вимогу про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю, що є справою окремого провадження та вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя і розподіл майна подружжя, що є спором про право та підлягає розгляду у порядку позовного провадження, то вважає, що оскільки між нею та відповідачем існує спір про право, тому вказані вимоги повинні розглядатися виключно у позовному провадженні, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-230цс14. Крім цього зазначає, що підтверджувати фактичні шлюбні відносини показами свідків, на що вказує заявник, чинним законодавством не передбачено.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 у судовому засідання позицію позивача, викладену у запереченні на заяву про скасування заочного рішення підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 232 ч. 1 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З вказаної норми закону вбачається, що для скасування заочного рішення необхідно встановити сукупність двох обовязкових обставин, на підставі яких підлягає скасуванню заочне рішення, а саме: - неявка у судове засідання відповідача та не повідомлення ним про причини неявки з поважних причин; - посилання на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_4 вказує про поважність причин неявки у судове засідання його представника ОСОБА_1, що не вимагається статтею 232 ЦПК України та відповідно не є обставиною, на підставі якої заочне рішення підлягає скасуванню. Тоді як в порушення вимог вказаної норми заявник взагалі не зазначає про поважність причин своєї неявки.

Посилання адвоката ОСОБА_1 у судовому засіданні на те, що відповідач ОСОБА_4 взагалі не отримував повідомлення про час та місце розгляду справи є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 40, 45, 46).

Що стосується посилання заявника на те, що вимоги за позовною заявою окремого та позовного провадження не могли розглядатися у одному провадженні, то суд таке також відхиляє, оскільки позивач правомірно звернулася до суду саме в порядку позовного провадження, так як правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності, з приводу чого між сторонами саме і наявний спір про право.

Також заявником у заяві не зазначено про докази, які б підтвердили той факт, що спірне майно ним створювалось до шлюбу за рахунок особистих коштів, а тому не може бути спільною сумісною власністю подружжя. Одне його посилання на те, що він мав намір залучити до участі у справі якихось свідків, які б підтвердили той факт, що в період з 01 травня 2006 року по 01 червня 2011 року вони з позивачем не проживали як одна сім'я, у звязку з чим спірне майно не може бути спільною сумісною власністю подружжя, не може слугувати підставою для скасування заочного рішення в розумінні ст. 232 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для скасування заочного рішення не має.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 231 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_5