Справа № 461/1143/15-ц
Провадження № 4-с/461/21/15
У Х В А Л А

30.03.2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Квику Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_1 визнання постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа неправомірною та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою, в якій просить визнати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 25.12.2014 року про повернення виконавчого документа неправомірною та зобовязати державного виконавця виконати рішення Галицького районного суду м.Львова, постановленого 17.05.2010 року у справі №2-1327/10. В обґрунтування скарги покликається на те, що на виконанні у державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 знаходився виконавчий лист №2-1327, виданий Галицьким районним судом м.Львова 01.06.2010 року на підставі рішення суду, постановленого 17.05.2010 року у цивільній справі, яким з Кредитної спілки Християнська злагода стягнуто в його користь грошові кошти у сумі 42750 грн. Проте, 22.01.2015 року отримав оскаржувану постанову державного виконавця від 25.12.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, у звязку з безрезультатністю заходів щодо розшуку майна боржника. З оскаржуваною постановою державного виконавця не погоджується, оскільки вважає, що ним не виконано всіх необхідних виконавчих дій для виконання рішення суду. Стверджує, що внаслідок цієї бездіяльності не був накладений арешт на грошові кошти позичальників-боржників, не виявлено майна, на яке могло б бути звернено стягнення. Запевнив суд, що виконавчий лист йому не повернуто. Вважає, що у звязку із бездіяльністю державного виконавця йому завдано значної шкоди, тому просить визнати постанову державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ВП №35247497 від 25.12.2014 року протиправною та неправомірною; визнати пятирічну бездіяльність Галицького ВДВС ЛМУ такою, що завдала йому значної фінансової та моральної шкоди; зобовязати субєкт владних повноважень Галицький ВДВС ЛМУЮ вчинити додаткові процесуальні дії направлені на виконання судового рішення та відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди; з метою виконання судового рішення зобовязати субєкт владних повноважень Галицький ВДВС ЛМУЮ звернутись до Державної казначейської служби України з метою компенсації йому шкоди за рахунок державного бюджету.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, давши пояснення, аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила та у відповідності до вимог ч.2 ст. 386 ЦПК України не уповноважила представника для розгляду даної справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, на підставі матеріалів справи, письмових заперечень та копій матеріалів зведеного виконавчого провадження, які державний виконавець 16.07.2014 року подала в канцелярію суду.

Так, викладені державним виконавцем доводи у письмових запереченнях зводяться до того, що нею вчинено усі необхідні виконавчі дії, але майно боржника, на яке можливо було звернути стягнення виявлено не було. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, матеріали зведеного виконавчого провадження прийшов до висновку, що скаргу належить задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова, постановленого 17.05.2010 року у справі №2-1327/2010 позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Кредитної спілки Християнська злагода 42750 грн. заборгованості та 427,50 грн. судового збору.

Рішення суду не оскаржене та вступило в законну силу.

На підставі вказаного рішення суду, 01.06.2010 року Галицьким районним судом м.Львова видано стягувачу виконавчий лист.

18.03.2014 року начальником Галицького ВДВС ЛМУЮ скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2013 року, якою визнано неправомірною постанову державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ВП №35247497 від 27.06.2013 року.

18.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення ВП з примусового виконання виконавчого листа №2-1327/10 виданого 01.06.2010 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_1 42750 грн. заборгованості.

Державним виконавцем скеровано запити в реєструючі органи з метою встановлення майнового стану боржника у зведеному виконавчому провадженні, проте, таке виявлено не було. Розмір коштів, які знаходяться на рахунках КС «Християнська злагода» в інших банківських установах не достатній для погашення заборгованості стягувачеві, а кошти, які надходять КС «Християнська злагода» спрямовані по виплату заробітної плати, оплату оголошення в газеті.

Оскаржуваною постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 25.12.2014 року (ВП №35247497) повернуто виконавчий лист №2-1327/10, виданий 01.06.2010 року Галицьким районним судом м.Львова, оскільки вжиті державним виконавцем заходи, відповідно до Закону України Про виконавче провадження, щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

Суд погоджується й приймає до уваги доводи скаржника про те, що оскаржувана постанова державного виконавця неправомірна, з наступних обставин.

Частиною 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа.

Статею 30 зазначеного Закону визначено, що державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, статтею 11 даного Закону, передбачений обовязок державного виконавця вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець Шелінська Ю.А. в підтвердження своїх заперечень щодо вжиття нею усіх заходів примусового виконання рішення надала суду матеріали зведеного виконавчого провадження, згідно з якими, 14.11.2012 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а постановою від 23.11.2012 року приєднано виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження ВП №30960586, згідно якого боржником виступає КС Християнська злагода.

Твердження державного виконавця про вжиття усіх заходів з примусового виконання виконавчого документа, не заслуговують на увагу суду, оскільки надані суду матеріали не містять жодного доказу, який би дозволив суду прийти до однозначного висновку, що конкретно за виконавчим листом №2-1327/10, виданим 01.06.2010 року Галицьким районним судом м.Львова стягувачу ОСОБА_1 державним виконавцем вчинено будь-яку іншу виконавчу дію, крім повернення виконавчого документа стягувачеві.

Разом з тим, у відповідності до вимог частини 4 статті 47 Закону України Про виконавче провадження оскаржувана постанова державного виконавця не мотивована, державним виконавцем не зазначено, які виконавчі дії ним вчинено для того, щоб можна було встановити, що ці дії виявились безрезультатними.

Не мотивовано державним виконавцем і посилання, викладені в оскаржуваній постанові щодо того, яке конкретно майно було виявлено, і котрому власне стягувачу передано.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання, що доводи скаржника, викладені у скарзі знайшли своє повне ствердження у судовому засіданні, підтверджені наявними у матеріалах справи доказами та доведено її обґрунтованість, відтак скаргу належить задовольнити в частині визнання постанови державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 25.12.2014 року, неправомірною.

Суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог скаржника щодо стягнення з Галицького ВДВС ЛМУЮ моральної та матеріальної шкоди шляхом звернення до Державної казначейської служби України, визнання пятирічної бездіяльності Галицького ВДВС ЛМУЮ такою, що завдала йому значної матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, оскільки суд, згідно вимог ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, в межах її розгляду, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Крім того, за правилами ст. 388 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги покладаються на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст. 387-399 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2014 року ВП №35247497 неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 відновити виконавче провадження ВП №35247497 з примусового виконання виконавчого листа №2- 1327/10.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в користь держави 121,80 грн. судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Р.Юрків