З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" вересня 2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Верніка В.М.,
при секретарі - Росовській О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
21.07.2015 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшла дана позовна заява ТОВ "Кредекс Фінанс" з вимогами стягнення на його користь з ОСОБА_1 заборгованості станом на 25.06.2015 року в сумі 7404,30 грн. Та 6126,10 грн. за укладеними між останнім та ПАТ "Платинум банк" кредитними договорами відповідно №2451/1225CLPT2 та №2453/1225CLPT2 від 26.04.2012 року, посилаючись на обставини подальшого укладення між ПАТ "Платинум банк" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", а згодом між ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Кредекс Фінанс" договорів факторингу від 10.10.2012 року №20121010-г та від 08.05.2015 року №1/15-ФКю відповідно, за послідовністю яких позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, зауваживши про неналежне виконання ОСОБА_1 власних зобовязань за даними правочинами.
Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву щодо проведення розгляду справи за його відсутності, одночасно підтримав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованою адресою його проживання, повторно не зявився в судове засідання, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, заперечень позову чи інших клопотань не представив.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є підсудним Жмеринському міськрайонному суду.
Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, що виначає загальні положення про зобов'язання кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.
Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті осбавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім визначених законом підстав звільнення від доказування.
Так, в судовому засіданні установлено, що 26.04.2012 року між ПАТ "Платинум Банк" та відповідачем ОСОБА_1, а також за участі ПрАТ "Ренесанс Життя" були укладені кредитні договори №2451/1225CLPT2 та №2453/1225CLPT2, за якими відповідачу було надано два кредити на строк до 26.10.2014 року на суму 4819,16 грн. та 5737,10 грн. відповідно із сплатою відсотків в розмірі 36% річних, комісії за надання кожного кредиту в розмірі 126 грн. та комісії за обслуговування кредитів у розмірі 145 грн. та 172 грн. відповідно, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася щомісяця в строки, визначені договорами, сплачувати відповідні кредити згідно з умовами правочинів та Графіком платежів.
Вказані обставини підтверджуються копіями відповідних правочинів (а.с.6-11), що узгоджуються між собою та ніким не спростовуються, а тому приймаються судом до уваги.
При цьому суд визначає непоширення заявленого предмету даного спору за вказаних меж позовних вимог на права чи обовязки учасника даних кредитних договорів в особі страхової компанії ПрАТ "Ренесанс Життя", оскільки згадуваний предмет позову не стосується обмеженого правочинами переліку страхових випадків, що не становить потреби залучення останнього до участі в даній справі судом.
Натомість суд не приймає до уваги надану позивачем копію договору факторингу від 08.05.2015 року №1/15-ФКю, укладеного між ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Кредекс Фінанс", за умовами якого передбачено перехід до позивача всіх прав грошової вимоги до боржнків за реєстром заборгованостей, що належали ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки за обсягом копії даного правочину суду не представлено безпосередньо акт прийому-передачі реєстру заборгованостей, підписання саме якого у відповідності до положень п.5.2. даного правочину становить перехід від клієнта до фактора прав відповідної вимоги та набуття останнім правового статусу кредитора по відношенню до боржників; при цьому акт прийому-передачі реєстру заборгованостей є невідємною частиною договору, однак ним вочевидь не є долучений до нього зразок такого акту, що визначає лише погодження сторонами певної форми документу, однак, не становить самого документу із необхідним наповненням змісту, незалежно від довільного застереження у договорі строку підписання такого акту в день укладення договору, позаяк навіть перелік додатків до договору, визначений самим правочином, не містить застереження стосовно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей, а наявні суто вказівки стосовно зразків формату таких актів на паперовому та електронному носіях інформації.
З аналогічних підстав судом не приймаються до уваги витребувана за клопотанням позивача копії договору факторингу від 10.10.2012 року №20121010-Г, укладеного між ПАТ "Платинум банк" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", про відступлення на користь останнього права грошової вимоги до боржників.
Окрім того, позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів ані щодо розрахунку заявленої до стягнення заборгованості, ані стосовно підтвердження одержання відповідачем письмового повідомлення від ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" або ТОВ "Кредекс Фінанс" про відступлення права грошової вимоги останньому за договором факторингу від від 08.05.2015 року №1/15-ФКю, із визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також із застереженням найменування нового кредитора, якому має бути здійснений платіж.
Вказані спірні обставини не визнані безпосередньо відповідачем, інших підстав звільнення від їх доказуваня позивачем також не представлено.
З урахуванням викладеного суд доходить висновків про недоведеність позивачем заявлених вимог та непідтвердження належними і допустимими доказами обставин стосовно набуття ним права грошової вимоги за правочином факторингу згідно умов останнього та щодо невиконання заявленим у якості відповідача боржником грошового зобовязання за договором кредиту і отримання ним передбаченого законом письмового повідомлення відповідного змісту від будь-якої із сторін вказаного договору факторингу, виключно за умов чого виникає обовязок боржника здійснення платежів факторові, яким себе позіціонує позивач, що у наведеній сукупності визначає підстави залишення позову без задоволення за недоведеністю порушення оспорюваних прав ТОВ "Кредекс Фінанс".
Враховуючи викладене, керуючись ст. 5, 8, 10, 60, 74, 169, 209, 210, 212-214 ЦПК України, ст. 207, 215, 217, 512, 514, 517, 610-612, 614, 1048-1050, 1054, 1082 ЦК України, суд -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №2451/1225CLPT2 та №2453/1225CLPT2 від 26.04.2012 року відмовити.
Рішення набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.