Справа № 132/2459/14-ц Провадження № 22-ц/772/1151/2015Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 43Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів Денишенко Т.О., Нікушина В.П., при секретарі Торбасюк О.І., за участю ОСОБА_2 та її представника, ОСОБА_3 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Радівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки, які не перебували у шлюбі між собою та усунення перешкод в користуванні будинком, та за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах,

встановила:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, її - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з березня 2013 по ІНФОРМАЦІЯ_2; усунути їй перешкоди у здійснені права користування житловим будинком з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 чи інших осіб звільнити вказане приміщення і не перешкоджати їй у користуванні ним.

Вимоги мотивовані тим, що з березня 2013 р. ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони проживали разом у його будинку АДРЕСА_1, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. Шлюбні відносини не реєстрували через відсутність в цьому потреби. В кінці березня 2013 року у ОСОБА_4 погіршився стан здоров'я, після чого його було направлено в лікарню м. Вінниці, в цей період покійний перебував у квартирі ОСОБА_2, так як вона проживає у м. Вінниця. Потім його було прооперовано і поміщено у лікарню. Після операції він повернувся у село і вони проживали разом, де ОСОБА_3 його доглядала. Остання займалась його похованням, а після його смерті продовжувала проживати у його будинку.

В березні 2014 року ОСОБА_2 почала самоправно розпоряджатись майном померлого та вигнала позивача з будинку.

Викладене послужило підставою для звернення з вказаною вимогою в суд, встановлення факту знаходження у фактичних шлюбних відносинах необхідний ОСОБА_3 для визнання за нею права користування будинком та для отримання пільг.

В грудні 2014 року до суду звернулась ОСОБА_2 з вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з липня місяця 2008 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 15 липня 2008 року вона проживала разом з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, але в шлюбі не перебували, ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер.

Вони проживали по місцю проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_2, але також приїжджали і господарювали за місцем проживання померлого у нього дома в с. Радівка. Вони спільно розпоряджались своїм майном (рухомим та не рухомим), спільно придбавали та використовували різні речі, товари та інше. За час спільного проживання були проведені ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_2 та частково в житловому будинку ОСОБА_4

Коли останній рік стан здоров'я ОСОБА_4 значно ускладнився він перестав працювати та продовжував проживати в квартирі ОСОБА_2, так як потребував постійного нагляду лікарів та лікування. На лікування витрачали спільні кошти.

Коли виникла гостра проблема в оперативному втручанні, ОСОБА_4 продав свій автомобіль та гараж аби ці кошти витратити на операцію. Після проведеної операції ОСОБА_4 ще деякий час проживав у заявниці, а після попросився аби його відвезли в село Радівка, де як він говорив є чисте повітря і він зможе скоріше виздоровіти. За час доглядання за померлим у заявниці погіршився стан здоров'я, тому вона попросила свою рідну сестру ОСОБА_5, аби та на час лікування винайшла можливість та допомагала ОСОБА_4 Така напруженість ОСОБА_5 втомлювала, тому вона запропонувала померлому, щоб він найняв собі додатково ще робітницю, яка б йому допомагала і рекомендувала йому двоюрідну сестру ОСОБА_3, яка немає постійного місця проживання і за відповідну плату могла б опікувати його.

Таким чином її сестра ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_3 продовжували опікуватись ОСОБА_4 Той в свою чергу через силу підтримав пропозицію і погодився платити ОСОБА_3 300 грн. в місяць за надані неї послуги. ОСОБА_6 аби не їздити кожен день зі свого села в Радівку стала проживати у сестри ОСОБА_5

Коли помер ОСОБА_4 похорони проводились усією ріднею за власні кошти. В свою чергу і ОСОБА_3 придбавала необхідні речі на поховання, але за кошти, ті, що залишились після смерті ОСОБА_4, які він зберігав у себе дома на критичний період.

Після смерті ОСОБА_3 незаконно проникла в даний будинок де і на даний час протиправно проживає. З приводу скоєння останньою кримінального правопорушення ОСОБА_2 звернулась до органів прокуратури.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2015 року в задоволені заяви ОСОБА_3 та в задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено.

З таким рішенням суду не погодилась ОСОБА_3 та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині заявлених нею вимог, в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.

Скаржник посилається на неповноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та надану невірну їм оцінку, що призвело до неправильних висновків, а тому вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні її заяви. При цьому ОСОБА_3 зазначає, що встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю потрібен їй лише для користування будинком померлого, а не для виникнення у неї права на спадкування.

Також з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_2, просить рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2015 року скасувати, ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити. ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою покази свідків про те, що з 2008 року ОСОБА_4 спільно проживав з нею та наявність у них спільного господарства, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 у віці 74 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а. с. 7).

З довідки лікаря Комунальної установи «Калинівський районний медичний центр ПМСД» № 158 від 06.06.2014 р. видно, що померлий з 11 березня 2013 року до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в Корделівській АЗПСМ (а. с. 18).

Згідно довідки виконкому Радівської сільської ради №291 від 06.06.2014 року ОСОБА_4 1938 р. н. на день смерті проживав та зареєстрований в АДРЕСА_1 безвиїзно (а. с. 17).

Згідно довідки виконкому Радівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №97 від 08.03.2014 р. ОСОБА_3 дійсно проживала разом з ОСОБА_4 і доглядала його до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. Проводила похорон та поминальний обід за власні кошти.

На поховання ОСОБА_4 ОСОБА_3 понесено витрати в сумі 580 грн., на поминальний обід та транспорті послуги витрати складають 1700 грн., що підтверджується накладними №009 та №4 (а. с. 10, 13).

Згідно довідки Калинівського районного управління Пенсійного фонду України №962/10-12 від 30 травня 2014 року ОСОБА_3 одержала допомогу на поховання за ОСОБА_4 в сумі 2113 грн. 16 коп. та недоотриману пенсію за вересень в сумі 1056, 58 грн. (а. с. 8).

За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Суб'єктами, які визначені у ст. 74 СК України, є чоловік та жінка, які не перебувають у шлюбі між собою, але проживають однією сім'єю. Тому у мотивувальній частині рішення мають встановлювати факти, які зазначені у ст. ст. 3, 74 СК України: 1) спільне проживання однією сім'єю; 2) спільний побут; 3) взаємні права та обов'язки.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що в задоволенні позовних заяв слід відмовити, оскільки ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не надали жодних доказів, які б підтверджували факт спільного проживання, факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі спільного майна для користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, і взагалі наявність спільних прав та обов'язків кожного із них, тощо, що в свою чергу позбавляє можливості стверджувати про наявність відносин, що притаманні подружжю.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що крім показань свідків, які підтверджують лише факт догляду за покійним, матеріали справи не містять жодних доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є двоюрідними сестрами, які фактично почергово доглядали за покійним ОСОБА_4, і жодна з них не проживали з останнім як подружжя.

В даному випадку слід звернути увагу на те, що сам факт перебування (проживання) як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2 протягом деякого часу з померлим ОСОБА_4, догляд за ним перед смертю та поховання, не дає підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу.

За таких обставин доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування рішення суду.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: