АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2113/15 Справа № 180/2574/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О. С. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області) про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області) про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Марганецької міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що з відповідачкою знаходився у шлюбі з 27.06.2003 року. Рішенням Марганецького міського суду від 17.09.2014 року шлюб розірвано. У період шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У грудні 2013 року, коли він - позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні м. Запоріжжя, відповідачка без попередження забрала неповнолітніх доньок, вилучила усі спільні сімейні речі та предмети побуту та переїхала мешкати до своєї матері за іншою адресою - АДРЕСА_1.

Після звернення відповідачки до суду за розірванням шлюбу старша донька - ОСОБА_4 сама вирішила й залишилася постійно проживати разом із ним за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачка не висловлювала жодних претензій з приводу невідповідності місця проживання старшої доньки, з жодними заявами до суду або інших органів, що вирішують відповідне питання не зверталась.

Вважаючи, що відповідачка добровільно вирішила, щоби старша донька - ОСОБА_4, мешкала та виховувалась у звичних для неї умовах разом з ним - позивачем, але будь якого часу може змінити своє рішення, ОСОБА_3 просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем його фактичного проживання.

ОСОБА_2 з позовом не погодилася та звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що у неї з ОСОБА_3 сімейне життя не склалося і з 10.12.2013 року вони припинили сімейні стосунки.

У грудні 2013 року вона звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. ОСОБА_3 заперечував проти розірвання шлюбу та попросив строк для примирення шість місяців.

З метою збереження сім'ї вона погодилася на цей строк, сподівалася, що заради дітей їхня сім'я буде збережена. Але її сподівання виявилися марними. Протягом тривалого часу ОСОБА_3 продовжував з неї знущатися, морально пригнічував. А тому у березні 2014 року вона остаточно разом з дітьми пішла від нього.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до виконавчого комітету Марганецької міської ради з заявою про надання йому побачень з дітьми.

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області №187 від 23.06.2014 року було надано дозвіл ОСОБА_3 на побачення з його доньками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня з 17.00 год. п'ятниці до 20.00 год. суботи; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи з 11.00 год. до 20.00 год.

Про рішення виконкому ОСОБА_3 дізнався у липні 2014 року, його не оскаржив, а тому погодився з тим, що діти постійно проживають із нею, а він буде з ними спілкуватися у визначений уповноваженим органом час, але умови рішення він порушив.

У червні 2014 року ОСОБА_3 забрав до себе доньку ОСОБА_4 і утримує її у себе. За період з 10.06.2014 року по 01.09.2014 року вона неодноразово зверталася до Марганецького МВ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про незаконну зміну ОСОБА_3 місця проживання малолітньої дитини, зверталася зі скаргами до служби по справам дітей виконкому Марганецької міської ради на дії ОСОБА_3, просила викликати його та провести з ним бесіду щодо незаконності його дій.

У серпні 2014 року вона в черговий раз пішла до відповідача, щоб забрати дитину, але ОСОБА_3 влаштував сварку, на очах доньки ОСОБА_4 та своєї матері побив її, заборонив доньці йти зі нею. За три місяці, що донька у нього незаконно проживала, відповідач настроїв дитину проти неї, підбурював її, зазначаючи, що вона погана мати, утримуючи насильно доньку у себе, він намагався завоювати її прихильність до себе.

З 01.09.2014 року ОСОБА_3 самостійно відводить доньку ОСОБА_4 до школи, після закінчення занять її забирає, не дозволяє дитині спілкуватися зі нею, увесь час її контролює.

Вважаючи, що ОСОБА_3 самочинно змінив місце проживання дитини, позбавив можливості піклуватися з нею, доглядати її, а молодшу сестру ОСОБА_5 спілкування з ОСОБА_4, ОСОБА_2 просила суд відібрати у ОСОБА_3 дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і повернути її до матері, ОСОБА_2 та визначити місце проживання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем фактичного проживання матері, ОСОБА_2

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задоволено.

Суд визначив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем його фактичного проживання, відмовивши у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.142-149).

З таким рішенням не погодилася ОСОБА_2 та звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог, та задовольнити її зустрічні позовні вимоги, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходилися у шлюбі з 27.06.2003 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Шлюб розірвано рішенням Марганецького міського суду від 17.09.2014 року. У період шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У грудні 2013 року без попередження ОСОБА_3, ОСОБА_2 забрала неповнолітніх доньок, переїхала мешкати за іншою адресою.

Після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про розірвання шлюбу старша донька - ОСОБА_4 вирішила проживати разом із своїм батьком за адресою: АДРЕСА_2.

Задовольняючи первісний позов про визначення місця проживання дитини з ОСОБА_3, суд першої інстанції враховуючи думку та бажання самої дитини виходив з того, що орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди з приводу того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

В суді апеляційної інстанції сторони не заперечували проти того, що ОСОБА_4 після ухвалення рішення судом першої інстанції вирішила проживати разом із своєю матір'ю - ОСОБА_2

Відповідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції встановив, що кожна із сторін позитивно характеризується і має належні матеріально-побутові умови для проживання сина.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_2 зазначала, що відповідач (Лист, Апеляційний суд, від 01.01.2009 року, "Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про усиновлення дітей, позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування над дітьми") забрав до себе доньку ОСОБА_4 і утримував її, крім того, створив такі умови щоб вона не могла спілкуватись з дитиною.

Стаття 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що бажає проживати з матір'ю, оскільки після ухвалення судом першої інстанції рішення, батько змінився, став на неї кричати, вона його боїться. При цьому ОСОБА_4 не стримуючи емоції плакала.

Враховуючи вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини , а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку, судова колегія вважає, що судження суду про визначення місця проживання з батьком є помилковим, а висновки суду - такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини за його місцем проживання матері та задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір'ю. Позовні вимоги ОСОБА_2 про відібрання дитини не підлягають задоволенню, оскільки позивачка не заперечувала проти того, що ОСОБА_4 вже не проживає з батьком.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області) про визначення місця проживання дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області) про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_2, за місцем її фактичного проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: