Справа № 712/7326/15-ц
Провадження № 2/712/40/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого /судді - Романенко В.А.
при секретарі - Таран А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 17 січня 2014 року між сторонами по справі було укладено домовленість, а саме про те що, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в оренду з викупом автомобіль «MAZDA», моделі «626», 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий комбі, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_2, згідно з розпискою, зобов'язався щомісячно з 25 по 30 число кожного місяця, протягом 15 місяців виплачувати ОСОБА_1 кошти у розмірі 2600 грн.
Факт передачі позивачем та отримання відповідачем автомобіля підтверджується розпискою від 17.01.2014 року.
Станом на момент подання позовної заяви відповідач, згідно даної розписки, виплатив лише 7000 грн.
Згідно з умовами розписки, останній внесок відповідач повинен сплатити до 30.03.2015 року, як наслідок він виконає зобов'язання в повному обсязі в зв'язку з чим набуде права користування та повного розпорядження автомобілем.
Позивач виконав зобов'язання за домовленістю належним чином, майно було передано відповідачу з моменту написання розписки, відповідач фактично перейшов у володіння та користування автомобілем. В свою чергу відповідач не виконав передбачені домовленістю зобовязання з приводу виплати коштів в розмірі повної вартості автомобіля, що обумовлено виплативши лише суму коштів у розмірі 7000 грн.,
Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про належне виконання зобов'язання, відповідно до умов розписки, тобто щодо сплати грошових коштів а відповідач, в свою чергу, відтягував момент виплати коштів, а згодом взагалі перестав виходити на зв'язок.
Вказаною домовленістю від 17 січня 2014 року, позивачу фактично завдано матеріальну та моральну шкоди. Позивач, зобов'язання, зі своєї сторони, виконав в повному обсязі та передав у користування автомобіль, не отримавши зі сторони відповідача добросовісного виконання зобов'язання належним чином, тобто коштів за автомобіль в повному розмірі. Крім того, невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань спричинило завдання збитків позивачу, як наслідок, позивач отримав матеріальні витрати, що завдали моральну шкоду.
Позивач, ОСОБА_1, просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в грошовій формі у розмірі 20 000 грн., в зв'язку з тим, що до сьогоднішнього дня відповідач не виплатив кошти, відповідно до умов домовленості. Позивач перебуває в душевних стражданнях, яких зазнав у зв'язку із втратою свого майна, не отримавши за нього грошових коштів.
Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти витрачені на правову допомогу розмірі 6000 грн.
Витрати, які пов'язані з оформленням позовної заяви і подачею її до суду, підлягаю відшкодуванню за рахунок відповідача згідно з вимогами ст. 84 ЦПК України.
В судове засідання представник позивача в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено домовленість про те що, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в оренду з викупом автомобіль «MAZDA», моделі «626», 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий комбі, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1. ОСОБА_2, та відповідно до розписки, зобов'язався щомісячно з 25 по 30 число кожного місяця, протягом 15 місяців виплачувати ОСОБА_1 кошти у розмірі 2600 грн.
Факт передачі ОСОБА_1 та отримання ОСОБА_2 автомобіля підтверджується розпискою від 17.01.2014 року.
Станом на момент подання позовної заяви відповідач, згідно даної розписки, виплатив лише 7000 грн.
Згідно з умовами розписки, останній внесок відповідач повинен сплатити до 30.03.2015 року, як наслідок він виконає зобов'язання в повному обсязі в зв'язку з чим набуде права користування та повного розпорядження автомобілем.
Позивач виконав свої зобов'язання за домовленістю належним чином, майно було передано відповідачу з моменту написання розписки, відповідач фактично перейшов у володіння та користування автомобілем. В свою чергу відповідач не виконав передбачені домовленістю зобов'язання з приводу виплати коштів в розмірі повної вартості автомобіля, що обумовлено виплативши лише суму коштів у розмірі 7000 грн.,
Автомобіль, за який кошти виплачені не в повному обсязі, перебуває й надалі в користуванні та володінні ОСОБА_2.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про належне виконання зобов'язання, відповідно до умов розписки, тобто щодо сплати грошових коштів а відповідач, в свою чергу, відтягував момент виплати коштів, а згодом взагалі перестав виходити на зв'язок.
Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 23 ч. 2 п. 1,2 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів тощо.
Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що позивачу з вини відповідача ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду внаслідок втрати свого майна та неповернення коштів, яка виразилась у переживаннях і стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків, що потребує додаткових зусиль для організації життя.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з роз'ясненнями, даними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує характер моральних страждань позивача внаслідок втрати свого майна та неповернення коштів, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 1000 гривень, вважаючи таку суму співмірною тим стражданням, які перенесла позивач, а також враховуючи матеріальну можливість відшкодувати шкоду з боку відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 1000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 580 грн., сплачений позивачем при подачі позову, що підтверджено документально відповідними платіжними дорученнями.
Вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. на його користь не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Статтею 84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації встановлюється законом.
Отже, для того, щоб суд присудив витрати на користь першої сторони, вона повинна документально їх підтвердити. Таким підтвердженням може бути укладений в письмовій формі договір на надання правової допомоги. В ньому необхідно передбачити, яка саме правова допомога буде надаватися особі (складання позовної заяви, відзиви на позови, представництво в суді та ін.). Більше того, в договорі потрібно зазначити, по якій саме справі надаватиметься правова допомога (наприклад: по справі зі стягнення аліментів, заборгованості за договором № такий-то від такого-то числа, про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди). Не завадить також конкретно вказати, хто буде виступати відповідачем/позивачем у даній справі. У разі недотримання цих положень протилежна сторона може поставити в суді під сумнів те, що правова допомога надається саме по цій справі, що може бути підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.
Крім того, бажано навести в договорі розцінки за вчинення адвокатом (фахівцем у галузі права) конкретних правових дій: чи то написання позову, чи то з'явлення в судове засідання. У свою чергу особа, якій надається правова допомога, повинна підписати акт прийому-передачі наданих послуг, який складається адвокатом чи фахівцем в галузі права (які можуть виступати самостійно чи від імені адвокатського об'єднання або юридичної фірми). Після підписання акта приймання-передачі сторона повинна сплатити кошти за надані послуги і пред'явити всі ці документи в суді.
Представником позивача не надано суду ні розрахунку розміру компенсації за правову допомогу, ні акта приймання-передачі, ні квитанції про сплату коштів за правову допомогу.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 57, 84, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. 22, 23, 509, 526, 610, 1167 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування шкоди задоволити частково.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: