У Х В А Л А

8 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору поруки припиненим

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Зазначало, що 8 червня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №014/0983/82/56480, за умовами якого останньому було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 442 578 грн на строк до 8 червня 2017 року зі сплатою 18 % річних. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 8 червня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Посилаючись на те, що зобов'язання за кредитним договором не виконується, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило задовольнити позов.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що вимоги до нього були направлені після закінчення строків, передбачених частиною 4 статті 559 ЦК України.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 9 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 848 158 грн 33 коп. заборгованості за кредитним договором; вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд рішень судів ОСОБА_4 порушує питання про скасування постановлених судами рішень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення його зустрічного позову з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини 4 статті 559 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За змістом пункту першого частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовим рішенням у подібних правовідносинах слід розуміти таке, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодились апеляційний та касаційний суди, ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, виходив із того, що встановлені договором строки дії поруки не закінчились.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки нею скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді:Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема