Справа №489/2278/15-ц 26.08.2015 26.08.2015 26.08.2015
Провадження №22-ц/784/2023/15
Справа № 22-ц/784/2023/15 Головуючий в 1 інстанції - Кокорєв В.В.
Доповідач - Маляренко І.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Буренкової К.О., Темнікової В.І.

За участю секретаря: Гордійчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства «Алсу»

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2015 року за заявою Малого приватного підприємства «Алсу» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Малого приватного підприємства «Алсу» про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, заборону самовільного будівництва його знесення та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,посилаючись на те, що змінилися фактичні обставини і самочинно збудованої прибудови, про яку йде мова в судовому рішенні про знесення, вже не існує як самочинної, оскільки на неї визнано право власності рішенням Господарського суду Миколаївської області, яке набрало

законної сили.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Малого приватного підприємства «Алсу» ставиться питання про скасування ухвали суду і постановлення нової ухвали про задоволення заяви у зв'язку з допущеним судом порушенням вимог діючого цивільного процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2005 року частково задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до МПП «Алсу», відповідачу заборонено здійснювати (провадити) самовільне будівництво прибудови до магазину у будинку АДРЕСА_1 та зобов'язано знести прибудову. Цим же рішенням стягнуто на

користь ОСОБА_1 1565 грн. матеріальної та 1250 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_2 - 2780 грн. матеріальної та 1450 моральної шкоди; на користь ОСОБА_3- 1450 грн. моральної шкоди.

На виконання зазначеного судового рішення було видано виконавчий

лист від 03.03.2006 р. № 2-91/2005.

Рішення суду виконано лише в частині стягнення на користь позивачів сум на відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Обгрунтовуючи заяву, МПП «Алсу» послалося на те, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов?язане зі зміною після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2005 року фактичних обставин, які були підставою задоволення позову, а саме: після ухвалення судового рішення МПП «Алсу» на законних підставах набуло право власності на збудоване майно в цілому, до якого увійшла і спірна прибудова. Дана прибудова включена до складу цілого об?єкту нерухомості, зареєстрованого в установленому законом порядку за МПП «Алсу».

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції послався на те, що в рішенні Ленінського районного суду М. Миколаєва від 12.10.2005 року та ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2006 року судами встановлено, що сама наявність прибудови порушує права позивачів, оскільки її наявність призводить до підвищення температурного режиму в квартирах позивачів у літню пору, через зміну повітряних потоків - запилення житла, зміну звичайного світлового фону у квартирах, відсутність вільного доступу до квартир позивачів протипожежних служб, зменшення території для заспокійливого дозвілля на повітрі.

Таким чином, ухвалене судове рішення від 12.10.2005 року винесенона захист прав позивачів, а відповідач не виконав судове рішення, тому визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не можливе, оскільки права, на захист яких постановлено рішення, не будуть відновлені.

Колегія суддів погоджується із висновком суду і вважає, що апелянт,

оскаржуючи його, не бере до уваги наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою

особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністюабо частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» у реченні першому ч. 4 ст. 369 ЦПК України стосується словосполучення «якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, за змістом ст. 369 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1/ якщо його було видано помилково або; 2/ якщо у боржника повністю або частково відсутній обов'язок у зв'язку з його припиненням. Враховуючи дану норму закону та приведені заявником підстави для

визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, при зверненні до суду, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з точки зору закону відсутні.

Крім того відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання виконувати рішення.

Згідно зі ст.1 закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого конвенцією «права на суд».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Алсу» -відхилити, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2015 року за заявою Малого приватного підприємства «Алсу» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Малого приватного підприємства «Алсу» про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, заборону самовільного будівництва його знесення та відшкодування шкоди -

залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути

оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: