У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Писаної Т.О., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у розмірі 262600 грн, що еквівалентно 20 000 доларів США, відсотки за користування позикою у розмірі 131 300 грн, що еквівалентно 10 000 доларів США, відсотки за користування позикою за період з 1 липня 2014 року до дня подання позову у розмірі 29 177,77 грн, що еквівалентно 2222 доларів США, та судові витрати у розмірі 8654 грн.

Позов мотивовано тим, що 26 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісіциною Я.Б. Відповідно до умов договору позики позивач передала ОСОБА_6 у власність грошові кошти в сумі 159860 грн, що еквівалентно, згідно офіційного курсу Національного банку України на день надання позики, 20000 доларів США, готівкою, в наступному порядку: 87923 грн, що еквівалентно 11000 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України в день підписання ними даного договору; 9 січня 2014 року 39965 грн, що еквівалентно 5000 доларів США; 31972,00 грн, що еквівалентно 4000 доларів США 2 березня 2014 року. За договором позики, позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позикодавцю, крім отриманої ним суми коштів 159860 грн, також відсотки за користування позикою у розмірі 50% за весь період користування нею 79930 грн, що разом еквівалентно 30 000 доларів США на дату повернення позики. Строк повернення суми позики та відсотків за її користування встановлений до 1 липня 2014 року. Відповідач своїх зобов'язань по договору не виконала, кошти не повернула, мотивуючи це їх відсутністю. У зв'язку із чим позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу в судовому порядку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 159 860 грн, відсотки за користування позикою по договору в розмірі 79 930 грн, відсотки за користування позикою у розмірі 17 318,16 грн, судовий збір у розмірі 3654 грн, а всього 260 762,16 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що грошові кошти по договору позики передавалися у власність відповідачу у гривнях, тому мають бути повернуті у гривні у такій самій кількості з урахуванням відсотків, передбачених договором позики. Позивач виконав умови договору передавши у власність відповідача кошти, у свою чергу відповідач умови договору не виконав - кошти не повернув, що є підставою для стягнення боргу.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що відповідач повинен повернути кошти в еквіваленті 30 000 доларів США згідно офіційного курсу Національного банку України на дату звернення до суду - 12 серпня 2014 року, та виходив з того, що відповідач отримав позику у гривнях, у зв'язку із чим у нього виник обов'язок повернути таку ж суму коштів відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, оцінки наданих ними доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісіциною Я.Б, згідно умов якого позивач передала відповідачу у власність грошові кошти в сумі 159860 грн, що еквівалентно 20000 доларів США згідно офіційного курсу Національного банку України на день надання позики.

Відповідач зобов'язався повернути позивачу, в строк та на умовах, передбачених цим договором, отриману суму коштів, а також сплатити відсотки за користування позикою у розмірі 50% за весь період користування від всієї суми позики, які разом з позикою складають суму, що дорівнює 239790 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США, згідно офіційного курсу на дату повернення позики.

Відповідно до нотаріально посвідчених заяв від 26 грудня 2013 року, 9 січня 2014 року та 2 березня 2014 року відповідач отримала кошти у гривнях в розмірах визначених в договорі позики, разом з тим, зобов'язання по їх поверненню не виконала.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно п.2 договору позики, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язується повернути позикодавцю, в строк та на умовах, передбачених цим договором, суму коштів, отриману відповідно до п.1 цього договору, а також сплатити відсотки за користування позикою, в розмірі 50% за весь період користування від всієї суми позики, які разом з позикою складають суму, що дорівнює 239 790 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України на дату повернення позики.

Переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції висновків останнього не перевірив, доводів позивача не спростував, на зазначені вище положення ст.533 ЦК України та умови договору уваги не звернув, не надав їм належної оцінки з урахуванням правовідносин, що виникли між сторонами, не надав мотивування усім доводам сторін у справі, зокрема доводам позивача щодо домовленості сторін про визначення еквіваленту повернення позики у гривні саме на день її повернення, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
О.В. Умнова