Справа № 147/118/15-ц Провадження № 22-ц/772/2148/2015Головуючий в суді першої інстанції Костюк Г. М.
Категорія 23Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Сало Т.Б.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за апеляційною скаргою приватного підприємства агропромислова фірма «Іззія» на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом до приватного підприємства агропромислова фірма «Іззія» (надалі ПП агропромислова фірма «Іззія»).

Мотивуючи позовні вимоги посилалась на те, що між нею та ПП агропромислова фірма «Іззія» 26.10.2005 року був укладений договір оренди землі, за яким вона передала в оренду на 15 років належну їй на праві власності земельну ділянку для ведення товарногосподарського виробництва площею 1,9793 га., розташовану на території Торканівської сільської ради Вінницької області.

Проте орендар всупереч умовам договору оренди та вимогам Закону України «Про оренду землі» протягом тривалого часу, а саме з 2006 по 2014 роки систематично порушував взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати. При цьому всі звернення щодо дотримання умов договору відповідачем залишені поза увагою. На вимоги про виплату орендної плати за минулі роки ПП агропромислова фірма «Іззія» відповідала відмовою.

В зв'язку з цим ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено, а саме розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ПП агропромислова фірма «Іззія» 26.10.2005 року та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ПП агропромислова фірма «Іззія» з таким рішенням не погодилось та оскаржило його в апеляційному порядку, поставивши питання про скасування рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року і про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наведені доводи, що суд помилково вважав встановленими обставини, які недоведені належними та допустимими доказами по справі. Також судом безпідставно не застосовано строків позовної давності. Крім того, скаржник зазначає, що всупереч позовним вимогам судом не було встановлено наявність будь - яких претензій з боку позивача стосовно виплати йому орендної плати за вказані періоди.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах вимог апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень процесуального та матеріального законодавства щодо засад змагальності сторін в процесі та застосування строків позовної давності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідач не спростував доводів позивачки про несплату ним орендної плати за використання земельної ділянки, переданої нею в оренду.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,9793 га., яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району, що підтверджується державним актом НОМЕР_1 (а. с. 4).

ПП агропромислова фірма «Іззія» вказаною земельною ділянкою користувалась з 2005 року на підставі договору оренди землі від 26 жовтня 2005 року, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії державного підприємства «Центр ДЗК» 13.06.2007 року.

Згідно договору оренди землі, орендодавець ОСОБА_2 передала земельну ділянку ПП агропромислова фірма «Іззія» в строкове оплатне користування строком в п'ятнадцять років.

В свою чергу ПП агропромислова фірма «Іззія» відповідно до пп..9, 11, 31 договору оренди зобов'язана була своєчасно до 15 листопада поточного року сплачувати орендну плату шляхом виплати грошей або ж шляхом виплати натуральної плати та надання послуг.

Невиконання цієї вимоги орендарем, відповідно до п. 38 договору, є однією із підстав для його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін. Вказаним правом скористалась в даному випадку ОСОБА_2

Виходячи із засад змагальності та рівності сторін в цивільному процесі, визначених ст. 10 ЦПК України позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовував свої вимоги, а відповідач спростувати у випадку, якщо він не погоджується з доводами позивача.

Відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За обставин коли докази (фінансові документи) щодо виплати орендної плати акумульовані у ПП агропромислова фірма «Іззія» тягар спростування доводів позивачки щодо несплати орендної плати лягав на дану агропромислову фірму. Однак відповідач не спромігся надати таких доказів. Більш того, поставивши питання про застосування строків позовної давності, фактично визнав вимоги позивачки, оскільки застосування строків позовної давності можливе, виходячи із змісту ст. 15 ЦК України, лише у випадку коли захищаються порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси особи.

Разом з цим доводи апеляційної скарги про застосування строків позовної давності за даних обстави є хибним, оскільки правовідносини, що виникли із договору оренди землі носять плинний характер і не є припиненими на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про його розірвання. Їх застосування можливе було б лише щодо вимог про стягнення орендної плати, але такі вимоги позивачкою не заявлялись.

Не впливають на правильність вирішення справи і доводи про те, що земельною ділянкою користується інша юридична особа, а тому відповідачем не виплачувалась орендна плата, оскільки договір оренди розірвано не було, правовідносини продовжують існувати до цього часу, що не позбавляє відповідача обов'язку виконувати умови договору.

Отже наведені в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства агропромислова фірма «Іззія» відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: