Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№320/4687/15
Провадження №22-ц/778/4936/15
Головуючий у 1-й інстанції: Купавська Н.М.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського строкового вкладу (депозит), -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського строкового вкладу (депозиту) в розмірі 45 000 грн.

Посилався на те, що 07.05.2014 року між ним та банком було укладено договір-заяву № 313731/14377/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт", відповідно до якого він розмістив в банку вклад у сумі 45 000 грн. Термін договору було визначено до 12.05.2015 року. Після закінчення строку дії договору відповідач не повертає суму вкладу, тому він просить стягнути належні йому грошові кошти.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_2 суму банківського строкового вкладу (депозит) за договором-заявою №313731/14377/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 07.05.2014 року у розмірі 45 000 грн.

Стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в дохід держави судовий збір у розмірі 450 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не сповістили, тому на підставі положень частини 2 статті 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 526,629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За змістом частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень Згідно до частин 1,2 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2014 року між ОСОБА_2 та банком було укладено договір-заяву № 313731/14377/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт", згідно якого позивач розмістив в банку відповідача на вкладний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в національній валюті розмірі 45 000 грн. на строк до 12.54.2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 24,50 % річних ( пункти 1,2 Договору ) ( а. с. 2-5 ).

Сума 45 000 грн. була внесена позивачем 07 травня 2015 року, що підтверджується меморіальним ордером № 0410009 ( а. с. 6 ).

07 травня 2015 року позивач повідомив банк про те, що не бажає продовжувати строк дії строкового банківського вкладу, подав заяву про повернення 45 000 грн. по причині закінчення строку дії договору, однак відповідач грошові кошти не повернув ( а. с. 7-8 ).

Відмова банку у поверненні позивачу грошових коштів з банківського вкладу суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, статті 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статтям 1058,1060 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

З урахуванням здобутих у справі доказів, встановлених обставин справи і вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що невидачею позивачу грошових коштів із депозитного вкладу відповідач порушив його права, які підлягають захисту і стягнув суму внесених на депозитний рахунок коштів.

Також судом першої інстанції зроблений правильний висновок щодо заперечень відповідача про наявність Постанов НБУ про обмеження видачі готівкових коштів. Так, суд правильно визначив, що ця обставина не є підставою для порушення договірних зобов'язань, оскільки дані правовідносини регулюються насамперед нормами ЦК України, як нормативно-правовим актом вищої юридичної сили та положеннями Договору банківського строкового вкладу «Стандарт» №313731/14377/370-14, за умовами якого сторони підтвердили взяті на себе зобов'язання.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: