У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора міста Чернігова в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою заступника прокурора міста Чернігова в інтересах ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року заступник прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 28 лютого

2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком В.В., відповідно до умов якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Також 28 лютого 2013 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким продала ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0492 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Оскільки ОСОБА_5 скористався безпорадним станом

ОСОБА_4, яка має вік 77 років, поганий стан здоров'я та самопочуття, та позбавив її житла, заступник прокурора м. Чернігова просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 969 будинку по АДРЕСА_1 укладений 28 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Коваленком В.В. за реєстровим номером № 969; визнати недійсним договір купівлі-продажу

№ 970 земельної ділянки площею 0,0492 га, вартістю 35 355 грн, розташованої по АДРЕСА_1, укладений 28 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Коваленком В.В. за реєстровим номером № 970; зобов'язати ОСОБА_5 повернути у власність ОСОБА_4 житловий будинок по АДРЕСА_1 вартістю 85 910 грн; зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,0492 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_4 після повернення їй будинку та земельної ділянки площею 0,0492 га по АДРЕСА_1 сплатити на користь ОСОБА_5 отримані нею кошти в розмірі 70 тис. грн.; стягнути судові витрати.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову заступник прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до ст. 233 ЦК України під впливом тяжкої обставини вважається вчиненим правочин, який особа вчинила вимушено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для себе умовах, чим інша сторона скористалася. Такий правочин має ваду волі і вчиняється за таких обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорювані нею договори купівлі-продажу було укладено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому підстави, передбачені ч. 1 ст. 233 ЦК України для визнання їх недійсними, відсутні.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора міста Чернігова в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана