Справа № 663/2501/14-ц
Провадження № 2/663/15/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Пухальського С.В.,

при секретарях Камчатній І.А., Замятіній В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 23.06.2013 року відбулася дорожньо-транспортна подія за участю транспортних засобів КІА CERATO державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2, якого визнано винним у скоєнні даної ДТП. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу «Lexus RX 350», застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Україна». При зіткненні транспортний засіб позивача отримав значні ушкодження й сума завданих йому матеріальних збитків становить 113100,49 грн. З підстав наведеного позивач просив суд стягнути на його користь солідарно із ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» 50 000 грн. (не отриманої страхової виплати), із ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 63100,49 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яка полягає в душевних стражданнях внаслідок пошкодження його автомобіля, витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 735,99 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні 19.02.2015 року у звязку з незгодою із заявленими позовними вимогами, висловленій в письмових запереченнях (а.с. 39-42), заявив клопотання про призначення авто-товарознавчої експертизи для визначення вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу KIA Cerato, державний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 23.06.2013 року за участю даного автомобілю на дату оцінки та чи перебуває заміна пошкоджених деталей у вказаному транспортному засобі в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою. В звязку з цим ухвалою суду від 19.02.2015 року по справі призначено відповідну експертизу, обовязок оплати вартості за проведення якої покладено на ОСОБА_2 Разом з тим, у звязку з нездійсненням оплати вартості експертизи цивільну справу повернуто без її виконання.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 в судові засідання будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з'являвся.

Від представника ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» ОСОБА_5 до суду надійшли заперечення на позовну заяву (а.с. 48-49), в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до страхової компанії з підстав їх необґрунтованості, вважав, що при визначенні вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу не враховано коефіцієнт його фізичного зносу. Також надіслав клопотання з проханням розглядати справу за відсутності представника страхової компанії.

Суд, заслухавши доводи учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.ст. 11, 59, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як визначено ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 р. № 1961-ІV (далі Закон № 1961-ІV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 23.06.2013 року о 16.45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_2 в м. Скадовську по вул. Радянська, виїжджаючи на головну дорогу вул. Комсомольську не надав переваги в русі транспортному засобу КІА CERATO державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по ній, внаслідок чого скоїв зіткнення і обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2013 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_2, за ст. 124 КУпАП його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 8).

Власником транспортному засобу КІА CERATO державний номерний знак НОМЕР_1 являється ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7).

Із висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 06.08.2014 року вбачається, що матеріальна шкода заподіяна власнику автомобіля НОМЕР_3 в результаті ДТП, що мало місце 23.06.2013 р., визначається такою, яка дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент дослідження зі строком експлуатації на момент пошкодження і складає 113100, 49 грн. (а.с. 70-76).

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що винними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка полягає в пошкодженні автомобіля, для відновлення якого необхідні витрати на придбання запасних частин і заміну пошкоджених, ремонтні роботи.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв'язку із вказаними діями відповідача.

Разом з тим, суду не надано доказів того, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Україна», й у звязку з відсутністю даних щодо дати можливого його укладення, суд позбавлений можливості перевірити його наявність у відповідному реєстрі.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним збитки, яких він зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля стягнути за рахунок винної особи ОСОБА_2, зважаючи на це в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна» матеріальної шкоди (не отриману страхову виплату) в розмірі 50000 грн. слід відмовити.

Суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду, що полягає в пошкодженні транспортного засобу в розмірі 113100, 49 грн., оскільки вказана матеріальна шкода підтверджена належними доказами в судовому засіданні. У задоволенні вимоги про відшкодування витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 735,99 грн. слід відмовити, оскільки суду не надано доказів понесення таких.

Суд не приймає доводи відповідачів про допущення порушень при визначенні вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля, належного позивачу, як такі, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Із мотивувальної частини висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 06.08.2014 року вбачається, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_3 визначається такою, яка дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент дослідження зі строком експлуатації на момент пошкодження. Вказане свідчить про те, що відновлювати автомобіль ОСОБА_1 економічно не доцільно. З чим також погодився в судовому засіданні позивач.

Разом з тим, протягом всього розгляду справи ОСОБА_2 із відповідною заявою про передачу транспортного засобу КІА CERATO не звертався, а тому, враховуючи принцип диспозитивності, відсутні правові підстав для передачі йому вказаного автомобіля.

Оцінюючи доводи позовної заяви в частині вимог про стягнення з винної особи у відшкодування на користь позивача моральної шкоди, суд враховує наступне.

Обґрунтовуючи заподіяння відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди, позивач посилався на те, що внаслідок пошкодження автомобіля зазнав душевних страждань.

Так, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу та позбавленням позивача у звязку з цим використовувати його за призначенням, позивач очевидно зазнав душевних страждань. Тому суд приходить до висновку, що протиправними діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, проте заявлений позивачем розмір її відшкодування, на думку суду, значно завищений.

Таким чином, суд вважає доведеним розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 4000 грн., який є розумним, виваженим, справедливим та пропорційним завданій шкоді.

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини справи, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесених ним судових витрат підлягає сума в розмірі 1503,76 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Вірменія, проживаючого за адресою: Лермонтова, 10/21 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну шкоду (не отриману страхову виплату) в розмірі 50000 грн. (пятдесят тисяч гривень), матеріальну шкоду в розмірі 63 100,49 грн. (шістдесят три тисячі сто гривень 49 коп.), моральну шкоду в розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень)та судові витрати в розмірі 1503,76 грн. (одна тисяча пятсот три гривні 76 коп.).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна» матеріальної шкоди (не отриману страхову виплату) в розмірі 50000 грн. та про стягнення на його користь із ОСОБА_2 витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 735,99 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Пухальський

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2015 року