У Х В А Л А

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно з яким все своє майно заповів йому. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається із будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1. Проте нотаріус Калуської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовив у зв'язку з тим, що вказане будинковолодіння належало членам колгоспного двору і правоустановчі документи на нього відсутні.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказане будинковолодіння.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, а саме: будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається із наступних будівель та споруд: житловий будинок літ. «А» площею 73,8 кв. м, інвентаризаційною вартістю 26 682 грн; стайні літ. «Б» площею 20 кв. м, вартістю 7 945 грн; стодоли літ. «В», площею 20,3 кв. м, вартістю 2 553 грн; Ѕ частини криниці № 1 вартістю 2 003 грн; воріт № 2 площею 4,6 кв. м, вартістю 1 345 грн; огорожі № 3 площею 28,8 кв. м, вартістю 1 649 грн, а всього загальною вартістю 42 177 грн.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просять скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому. Оскільки правовстановлюючий документ на вказане майно відсутній, то позивач як спадкоємець ОСОБА_7 може захистити своє право в обраний ним спосіб шляхом визнання за ним у судовому порядку права власності на спірне будинковолодіння.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 12 листопада 2012 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений секретарем Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, реєстровий № 62, за яким на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_3 всі належні йому майнові права, а також все майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося, з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилався на те, що нотаріус Калуської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовив у зв'язку з тим, що вказане будинковолодіння належало членам колгоспного двору і правоустановчий документ на нього відсутній, тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Із довідки № 592, виданої 20 червня 2013 року виконкомом Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, вбачається, що згідно із записом у погосподарській книзі № 488 за ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться житловий будинок з гоподарськими будівлями і спорудами, загальною площею 40 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1. Рішення про право власності видавалось у 1990 році, правоустановчі документи відсутні (колгоспний двір згідно з додатком № 2 до рішення райвиконкому від 16 січня 1991 року № 5) (а. с. 12).

Із довідки № 708, виданої 23 липня 2013 року виконкомом Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, вбачається, що ОСОБА_8 постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті в будинку АДРЕСА_2. На день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованих та інших проживаючих осіб в господарстві не було.

Згідно з витягом погосподарської книги Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за № 487 будинок АДРЕСА_2 відноситься до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_8 Інших членів сім'ї не було (а. с. 70).

Вирішуючи спір по суті та погоджуючись з висновками суду першої інстанції про підставність позову, апеляційний суд виходив із того, що згідно з оглянутими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції погосподарськими книгами виконкому Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за період з 1980 року по 1993 рік по АДРЕСА_2, у якому було відкрито два погосподарських номера: АДРЕСА_2 (головою якого була ОСОБА_8.) і АДРЕСА_1 (головою якого був ОСОБА_7.). Після смерті ОСОБА_8 в 1993 році погосподарський АДРЕСА_2 припинив своє існування.

У той же час у матеріалах справи відсутні витяги з погосподарських книг виконкому Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за період з 1980 року по 1993 рік, на які посилався апеляційний суд, вирішуючи спір по суті, тому колегія суддів суду касаційної інстанції позбавлена можливості перевірити правильність зроблених судами висновків та обґрунтованість доводів касаційної скарги про те, що АДРЕСА_1 знаходиться господарство ОСОБА_10

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що погосподарський АДРЕСА_2 припинив своє існування після смерті в 1993 році ОСОБА_8 і на наявність таких доказів не посилається і суд апеляційної інстанції.

Разом із тим, роблячи висновок про припинення існування погосподарського АДРЕСА_2, суди не перевірили, чи дійсно у 1993 році погосподарський АДРЕСА_2 припинив своє існування у зв'язку зі смертю ОСОБА_8 та якими доказами таке підтверджується, які наслідки такого припинення настали та чи не є приміщення припиненого погосподарського АДРЕСА_2 такими, що увійшли в погосподарський АДРЕСА_1.

Крім того, суди не навели будь-яких висновків щодо рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2013 року у справі № 345/6812/13-ц, яким за ОСОБА_5 визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2, яке розташоване за вказаного адресою.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 301 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко