Провадження № 2/428/2899/2015
17 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецького заводу хімічного нестандартизованого обладнання» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки, суд -
Крім того, у відповідності до ст. 117 КЗпП України підприємство повинно виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 p. № 100 визначено, що в аналогічних випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, тобто подія звільнення. Отже, його середньомісячна заробітна плата перед звільненням за даними обліку Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьк; Луганської області складає - 2846 грн. 96 коп. ((2871,33 грн. + 2822,59 грн.):2).
Отже ТДВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки з 01 серпня 2012 року по день можливого розрахунку - 01 жовтня 2015 року - в сум 105337 грн. 52 коп. (сто пять тисяч триста тридцять сім грн. 52 коп.) (2846 грн. 96 коп. *3 місяців).
Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні тим, що містяться в позову. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення повісток з повідомленням, про отримання повісток уповноваженою особою зазначено в корінці. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв'язку з вищевикладеним суд, визнає причину повторної неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що позивач працював у відповідача ТДВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» у період з 12 вересня 2011 року по 09 серпня 2012 року спочатку на посаді начальника служби безпеки, а потім - на посаді заступника директора з якості, вказане підтверджено наданою копією трудової книжки. 09.08.2012 року, наказом № к-122 його було звільнено за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. Як стверджує позивач, при звільненні з ним не було проведено відповідних розрахунків, у звязку з чим він неодноразово звертався з заявами на адресу керівництва, однак вони були залишені без реагування. Вказане підтверджується наданими копіями заяв позивача, а також корінцями рекомендованих повідомлень. В заперечення викладеного - суду документів не надано.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.ч.1, 2,3 ст.60 УПК України Стаття 60. кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін.
Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.
Таким чином встановлено, що відповідачем не було проведено розрахунку при звільнені з позивачем.
В підтвердження наданого позивачем розрахунку сум, в правильності яких в суду не має підстав сумніватись, суду було надано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за формою СК-5.
Таким чином, з урахуванням пояснень наданих в судовому засіданні позивачем, наданими доказами по справі, а також ігноруванням відповідачем викликів до суду і ненаданням заперечень по справі, будь-яких доказів в підтвердження заперечень, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача нараховану але не виплачених зарплатню з урахуванням індексу інфляції та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суму судових витрат необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст. 7, 10-12, 27, 31, 57, 60, 88, 174, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст.38, 47, 115-117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецького заводу хімічного нестандартизованого обладнання» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецького заводу хімічного нестандартизованого обладнання» на користь держави судові витрати по справі у розмірі 1183,04 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник