АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, третя особа: приватне підприємство «Промресурс» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 листопада 2014 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №13/К-гр від 28.11.2008 року в розмірі 7 886 848,16 грн. звернути стягнення за іпотечним договором від 28.11.2008 року № 83 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0684 га, розташовану у АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та приватним підприємством «Промресурс» 28.11.2008 року укладено кредитний договір №13/К-гр, відповідно до умов якого банк надав кредит в сумі 3 810 060, 25 грн. зі сплатою 26% річних за користування кредитом та терміном остаточного повернення 01.08.2009 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 10.09.2014 року за кредитним договором від 28.11.2008 року, укладеним між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та приватним підприємством «Промресурс» рахується заборгованість на суму 7 886 848,16 грн. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та ОСОБА_2 28.11.2008 року укладено іпотечний договір № 83, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4217. Відповідно до укладеного іпотечного договору, банку передано в іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, загальною площею 0,0684 га, розташована у АДРЕСА_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року ухвалено: позовну заяву ПАТ«Всеукраїнський акціонерний банк» - задовольнити; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 13/К-гр від 28.11.2008 року в розмірі 7 886 848,16 грн. звернути стягнення за іпотечним договором від 28.11.2008 року № 83 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0684 га розташовану у АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 654 грн.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року ухвалено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №13/К-гр від 28.11.2008 року, який укладено між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та приватним підприємством «Промресурс», в розмірі 7 886 848,16 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом: 3 810 060,25 грн.; заборгованість за відсотками складає: 219 583,14 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту складає: 3 269 217,08 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту складає: 206 981,66 грн.; загальна сума нарахованих штрафів складає: 381 006,03 грн., звернути стягнення за іпотечним договором від 28.11.2008 року № 83, який укладено між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та ОСОБА_2 на домоволодіння: літ. А-3 - житловий будинок, цегла, загальна площа 459, 4 кв. м., літ. Б - літня кухня, літ. В - навіс, літ. Б - тимчасова літня кухня, 1-17,I,II - споруди, загальною площею 459,4 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, початкова ціна якого складає 5 178 688 грн., яке належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10.02.2004 року виконавчим комітетом Індустріальної районної ради, та земельну ділянку, загальною площею 0,0684 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку господарських будівель, споруд, розташовану у АДРЕСА_1, початкова ціна якої складає 269 275 грн., яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 20.07.2000 року Дніпропетровською міською радою, на підставі договору дарування земельної ділянки № 3371 від 18.06.2001 року, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду від 20.05.2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі: ПАТ «ВіЕйБі Банк») просить відмовити у повному обсязі у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду винесено з дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та приватним підприємством «Промресурс» 28.11.2008 року укладено кредитний договір №13/К-гр, відповідно до умов якого банк надав кредит в сумі 3 810 060,25 грн. зі сплатою 26% річних за користування кредитом та терміном остаточного повернення 01.08.2009 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 111195 від 28.11.2008 року, а приватне підприємство «Промресурс» зобов'язалося повернути кредит, сплатити проценти та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язався повернути кредит відповідно до умов п.п. 1.1.2., 2.3. цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору та відповідно до п. 3.3.5. сплатою процентів та комісії на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.3.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язався на вимогу банка достроково повернути наявну заборгованість за кредитом, сплатити проценти за фактичний термін користування кредитом та штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.10., 5.2 цього договору. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в національній валюті України в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаний кредитодавцем. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.3. - 3.3.18. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 5 процентів від суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення за реквізитами та у день, вказаний кредитодавцем. Відповідно до п. 3.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, у разі невиконання позичальником вимог п.п. 3.2.3. цього договору. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості приватного підприємства «Промресурс» за кредитним договором від 28.11.2008 року, згідно з якою заборгованість станом 10.09.2014 року становить 7 886 848,16 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом: 3 810 060,25 грн.; заборгованість за відсотками складає: 219 583,14 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту складає: 3 269 217,08 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту складає: 206 981,66 грн.; загальна сума нарахованих штрафів складає: 381 006,03 грн. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_2 28.11.2008 року укладено іпотечний договір № 83, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4217. Відповідно до іпотечного договору банку передано в іпотеку домоволодіння, саме: літ. А-3 - житловий будинок, цегла, загальна площа 459, 4 кв. м., літ. Б - літня кухня, літ. В - навіс, літ. Б - тимчасова літня кухня, 1-17,I,II - споруди, загальною площею 459,4 кв. м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, загальною площею 0,0684 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку господарських будівель, споруд, розташована у АДРЕСА_1. За визначенням майнового поручителя, наведеного в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», це - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно з п. 4.1.5. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (тієї чи іншої частини), воно не буде виконане. Згідно з п. 4.1.6. договору іпотеки, іпотекодержатель має право у разі порушення позичальником зобов'язання за кредитним договором чи зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків, вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - отримання задоволення своїх вимог з вартості предмети іпотеки. Відповідно до п. 6.2. договорів іпотеки, у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також в інших випадках, передбачених цим договором, кредитним договором, чинним законодавством, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 10.1. договору іпотеки договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами договору, скріплення його печаткою і діє до повного виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору та іпотекодавцем за цим договором. Оскільки приватне підприємство «Промресурс» ухилялося від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашало, банк звернувся до нотаріуса і 17.02.2009 року нотаріусом вчинено виконавчий напис № 475. 16.03.2009 року на підставі даного виконавчого напису Індустріальний відділ державної виконавчої служби ДМУЮ відкрив виконавче провадження, а 18.03.2010 року був складений акт опису й арешту майна, оцінено майно та 30.11.2009 року виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв'язку із відсутністю покупців на прилюдних торгах. 03.02.2011 року на підставі повторного пред'явлення банком виконавчого напису нотаріуса, Індустріальним ВДВС ДМУЮ було повторно відкрито виконавче провадження №24219350. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області 23.09.2010 року фізичну особу підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом у справі № БЗ 8/203-10, відкрито ліквідаційну процедуру. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського від 14.06.2011 року, яку залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2011 року постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2010 року скасовано, провадження у справі №Б38/203-10 припинено. Виконавче провадження було завершене 28.02.2011 року на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент вчинення виконавчого напису), яким передбачено закінчення виконавчого провадження у зв'язку з передачею виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом. Після скасування постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2010 року, 05.04.2012 року представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» письмово звернувся до арбітражного керуючого з проханням направити оригінали документів на адресу банку. 13.04.2012 року арбітражний керуючий листом №82-АК від 11.04.2012 року, повідомив про повернення оригіналів документів до належних служб. 10.06.2012 року згідно з листом в.о. начальника Індустріального ВДВС ДМУЮ № 12828 від 06.06.2012 року, жодні документи від арбітражного керуючого не надходили.04.10.2013 року банк повторно звернувся до арбітражного керуючого з проханням направити оригінали документів на адресу банку. 09.10.2013 року арбітражний керуючий листом №370-АК, повідомив про повернення оригіналів документів до належних служб. 17.11.2013 року згідно з листом в.о. начальника Індустріального ВДВСД МУЮ №2316, жодні документи від арбітражного керуючого не надходили. 19.08.2014 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 у задоволенні позову до ПАТ «ВіЕйБі Банк», треті особи: приватне підприємство «Промресурс», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., Індустріальний відділ державної виконавчої служби ДМУЮ про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою та виключення записів про заборону відчуження було відмовлено. 27.06.2014 року банк звернувся зі скаргою на дії арбітражного керуючого до відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції Дніпропетровської області. 28.07.2014 року було отримано відповідь, відповідно до якої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2014 року № 1004/5, свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражних керуючих від 26.03.2013 року №582, видане ОСОБА_6 - ліквідовано. Відповідно до листа приватного нотаріуса Хоміч О.М. №115/01-16 від 08.09.2014 року, видати дублікат виконавчого напису від 17.02.2009 року не вбачається можливим.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що зобов'язання по кредитному договору № 13/К-гр від 28.11.2008 року не виконано, заборгованість за договором кредиту існує, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд не погоджується із твердженням представника відповідача щодо необхідності відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності почався з моменту коли банк дізнався про неможливість захисту своїх прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Факт порушення кредитного зобов'язання встановлений судом і не оспорюється сторонами.

Банк відповідно до вимог ст.ст.3, 4 ЦПК України та ст.20 ЦК України обрав способом судового захисту вимоги про стягнення заборгованості з позичальника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належний іпотекодавцю.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів встановила, що згідно кредитного договору №13/К-гр від 28.11.2008 року, який укладено між позивачем та третьою особою у справі з кінцевим терміном повернення 01.08.2009 року та згідно іпотечного договору № 83 від 28.11.2008 року, який укладено між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4217, строк позовної давності сторонами договору не був обумовлений, тому до спірних правовідносин застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України ч.4 - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Відповідач у заяві до суду першої інстанції просив застосувати до спірних правовідносин сплив позовної давності і за цих підстав відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором № 1-К-гр від 28.11.2008 року, строк остаточного виконання зобов'язання за яким - 01.08.2009 рік та позивач звернувся до нотаріуса для стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, у зв'язку з чим 17.02.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч о.М. було вчинено виконавчий напис № 475. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався 17.02.2009 року, та позивач міг звернутися до суду за захистом своїх порушених прав до 17.02.2012 року (а.с.52-53).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин частину першу статті 261 ЦК України, яка підлягала застосуванню, і дійшов вірного висновку про дотримання в такому разі позивачем строку позовної давності, за обставинами, що позивач своєчасно звернувся з вимогою щодо захисту свого порушеного права, пов'язаного з неповерненням кредитних коштів, у зв'язку з чим нотаріусом було вчинено виконавчий напис 17 лютого 2009 року. Виконавче провадження, відкрите на підставі даного виконавчого напису, було закрите 28.02.2011 року на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент вчинення виконавчого напису), яким передбачено закінчення виконавчого провадження у зв'язку з передачею виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом, оскільки відповідача, як ФОП визнано банкрутом постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2010 року. Після скасування вказаної постанови господарського суду, апеляційною інстанцією 14.06.2011 року, висновки якого залишено без змін Вищим господарським судом України від 16.11.2011 року, позивач неодноразово постійно письмово звертався до арбітражного керуючого з проханням направити оригінал виконавчого напису нотаріуса на адресу банку, про що свідчать матеріали справи. Так, 05.04.2012 року представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» письмово звернувся до арбітражного керуючого з проханням направити оригінали документів на адресу банку. 13.04.2012 року арбітражний керуючий листом № 82-АК від 11.04.2012 року, повідомив про повернення оригіналів документів до належних служб. 10.06.2012 року згідно з листом в.о. начальника Індустріального ВДВС ДМУЮ № 12828 від 06.06.2012 року, жодні документи від арбітражного керуючого не надходили. Повторно на звернення позивача 09.10.2013 року арбітражний керуючий листом №370-АК повідомив позивача про повернення оригіналів документів до належних служб. 17.11.2013 року згідно з листом в.о. начальника Індустріального ВДВСД МУЮ №2316, жодні документи від арбітражного керуючого не надходили. Про порушення свого права позивач дізнався 10.06.2012 року та звернувся до суду 14 листопада 2014 року. Відтак, строк позовної давності позивачем не порушено.

Крім того, згідно зі статтею 3 Закону України "Про іпотеку"іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення позивачем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а саме: не направлення банком письмової вимоги про наявність заборгованості, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, і ці обставини не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, що не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді Н.Г. Глущенко

З.М. Пономарь