Справа № 646/711/15-ц
№ производства 2/646/553/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Шелест І.М.

За участі секретаря - Узденової Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр», третя особа Харківська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

22.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр», в обґрунтування якого зазначив, що у лютому 2008 року був прийнятий на роботу на посаду менеджера у Харківської філії ТОВ «Аквафор - Центр», з окладом у розмірі 4 500,00грн. З 13.05.2014 року по 23.05.2014 року перебував на лікарняному.

01.08.2014 року його та інших співробітників до робочих місць не пустили, оскільки підприємство мало пропускну систему, потрапити на робоче місце не виявилось можливим. В подальшому йому стало відомо, що відповідно до наказу ТОВ «Аквафор-Центр» від 20.05.2014 року за № 156 «Про скорочення штату працівників Харківської філії ТОВ «Аквафор - Центр» та внесення змін до штатного розкладу», з 1 серпня 2014року скорочено та виключено зі штатного розкладу на поточний рік його посаду.

Оскільки його звільнення є незаконним та таким, що порушує конституційні, трудові та цивільні права, просив поновити його на роботі на посаді менеджера по регіональному розвитку в Харківській філії ТОВ «Аквафор - Центр», стягнути з Харківської філії ТОВ «Аквафор - Центр» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.08.2014 року до дня поновлення на роботі.(а.с. 1-3).

У судовому засіданні року представник позивача ОСОБА_2 підтримала уточнений позов (а.с. 24-25), в якому відповідачем зазначено ТОВ «Аквафор - Центр», третьою особою Харківську філії ТОВ «Аквафор - Центр» і просив поновити ОСОБА_1 .на роботі на посаді менеджера по регіональному розвитку в Харківській філії ТОВ «Аквафор - Центр», зазначила, що в уточненому позові вимога про стягнення з Харківської філії ТОВ «Аквафор - Центр» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.08.2014 року по 01.11.2014 року у розмірі 21200 грн. допущено описку і ця сума підлягає стягненню з ТОВ «Аквафор - Центр». Зазначила, що строк позовної даності не пропущений, оскільки ОСОБА_1 своєчасно перший раз звернувся до суду із позовом, який залишений без розгляду. Дану ухвалу не оскаржував, повторно звертався з позовними вимогами.

Сього числа позивач та його представник у судове засідання, будучі повідомленими про час розгляду справи, не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Аквафор-Центр» - Грищук Ю.Г. у судове засідання не з'явився. Про час слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності і заперечення у письмовому вигляді. Проти позову заперечував, зазначив, що 12.05.2014 року генеральним директором товариства було видано наказ № 142 «Про проведення організаційних заходів», згідно якого було прийнято рішення про проведення інвентаризації на складі Харківської філії товариства, передання інвентаризаційного товару до товариства та проведення скорочення штату працівників та персональне повідомлення кожного з працівників, які підлягають скороченню. Також зазначив, що філія не є юридичною особою. 14.05.2014 року під час перебування генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. у відрядженні в м. Харкові нею було особисто усно попереджено директора Харківської філії Бакшта В.В. про наступне скорочення працівників, в тому числі і позивача, це повідомлення здійснювалось в присутності ще трьох працівників товариства, про що складено відповідний акт про відмову ОСОБА_1 отримати розписку про попередження про звільнення. Зазначив, що відповідачем були вжиті всі заходи щодо належного повідомлення позивача про майбутнє звільнення. Так. 20 травня 2014 року було видано наказ № 156 «Про скорочення штату працівників Харківської філії та внесення змін до штатного розкладу». Копія вказаного наказу та попередження про майбутнє звільнення з 31.07. 2014 року було направлено на домашню адресу позивача 21.05.2014 року, а також телеграма із попередженням про звільнення 22.05.2014 року, але повернулися не врученими, повторно направлені наказ та попередження, телеграми також повернулися не врученими. Також 21 травня 2014 року копію наказу № 156 та письмове повідомлення про майбутнє вивільнення ОСОБА_1 було направлено на адресу Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», які були отримані уповноваженою особою Поповим. Вважає, що звільнення позивача було здійснено у відповідності до норм трудового законодавства. При звільненні ОСОБА_1 питання щодо його переважного права залишення на роботі не розглядалося, оскільки були тільки дві посади менеджера з питань регіонального розвитку, які підлягали скороченню, а інші вакантні посади були відсутні. Тому відповідач не міг запропонувати позивачу іншу роботу. Крім того, в ТОВ «Аквафор-Центр» відсутня профспілкова організація, однак питання щодо звільнення позивача було погоджено з представником трудового колективу товариства. При звільненні позивачу було виплачено всі належні до виплати суми, заборгованості перед працівником товариство не має. Тому просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, оскільки про звільнення позивачу стало відомо 04.08.2014 року після отримання наказу про звільнення, трудової книжки та довідки про заробітну плату, його позовна заява про поновлення на роботі 07.10.2014 року залишена ухвалою суду без розгляду. (а.с. 26-35, 143-144).

Представник третьої особи - Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» в судове засідання не з'явився був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки до суду не сповістив.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані ними докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.05.2008 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Аквафор-Центр» і обіймав посаду менеджера з питань регіонального розвитку.,

Відповідно до штатного розкладу по ТОВ «Аквафор-Центр» та по його Харківській філії станом на 01.05.2014 року було дві посади менеджера з питань регіонального розвитку .

Відповідно до наказу Генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» № 142 від 12 травня 2014 року «Про проведення організаційних заходів» було вирішено провести зміни в організації виробництва і праці Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», в тому числі провести скорочення штату працівників з дотриманням норм чинного законодавства, директору Харківської філії Бакшту В.В. персонально під особистий підпис повідомити кожного з працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату (а.с. 38).

Наказом Генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» № 156 від 20 травня 2014 року «Про скорочення штату працівників Харківської філії та внесення змін до штатного розкладу» у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зміною обсягів роботи з 31 липня 2014 року скорочено та виключено зі штатного розкладу на поточний рік посади працівників Харківської філії, в тому числі дві штатні одиниці менеджера з питань регіонального розвитку. (а.с. 76).

Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при цьому враховується переважне право на залишення на роботі. Одночасно з попередженням про вивільнення власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, при відсутності роботи чи відмови працівника від переведення на іншу роботу, останній за своїм розсудом звертається за допомогою до держаної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем приймалися заходи щодо виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України в частині попередження позивача ОСОБА_1 за два місяці про вивільнення 31.07.2014 року шляхом направлення за місцем проживання позивача 21.05.2014 року, 26.05.2014 року попередження про вивільнення та копії наказу № 156 від 20.05.2014 року, 22.05.2014 року, 10.07.214 року телеграми з попередженням про майбутнє вивільнення, які повернулися не врученими. Одночасно відповідачем направлялися накази з попередженнями за місцем знаходження філії, які також поверталися не врученими. Відповідачем надано зворотне повідомлення з відміткою про вручення уповноваженій особі Попову кореспонденції з наказами та попередженнями, направленими 21.05.2014 року за місцем знаходженням філії. Проте у судовому засіданні доказів щодо того ким є ця особа і чи були у неї повноваження щодо отримання кореспонденції від імені філії - суду не надано. 27 травня 2014 року на адресу Харківської філії Товариством було направлено телеграму з наказом терміново прибути за адресою місцезнаходження ТОВ «Аквафор-Центр» в період з 28 по 30 травня 2014 року працівникам філії, в тому числі позивачу, які підлягають скороченню, для вирішення організаційних питань. Вказану телеграму також не було вручено представнику Харківської філії товариства (а.с. 80-106).

Таким чином з наданих відповідачем доказів вбачається, що в результаті прийнятих ним заходів, вимоги ст. 49-2 КЗпП України належним чином не виконані, оскільки позивачу ОСОБА_1 . попередження про вивільнення 31.07.2014 року персонально не вручено.

Суд не вважає належним персональним повідомленням складений 14.05.2914 року акт про повідомлення про вивільнення ОСОБА_1, оскільки наказ № 156 про скорочення саме посади позивача був виданий 20.05.2014 року (а.с. 76) , попередження про звільнення виготовлено 20.5.2014 року (а.с. 80)

Наказом № 243 Генерального директора ТОВ «Аквафор - Центр» від 31.07.2014 року ОСОБА_1 звільнено з 31.07.2014 року з посади менеджера з питань регіонального розвитку Харківської філії ТОВ «Аквафор - Центр» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено порядок звільнення позивача ОСОБА_1., оскільки його не було у встановленому законом порядку персонально попереджено про майбутнє вивільнення, чим було порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України.

Судом встановлено і не заперечувалося у судовому засіданні представником відповідача і в уточненій позовній заяві, що позивачу не було запропоновано інше місце роботи, оскільки у ТОВ «Аквафор -Центр» і у його Харківській філії були тільки дві посади менеджера з питань регіонального розвитку, які скорочені і одну з яких займав позивач, інші вакантні посади були відсутні. Тому при звільненні позивача питання щодо переважного права на залишення на роботі відповідачем не розглядалося і у попередженнях, які персонально до звільнення вручені позивачу не були, відповідачем повідомлялося позивача про неможливість запропонувати іншу роботу.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що у ТОВ «Аквафор - Центр» були відсутня посада, яку можливо було запропонувати позивачу при скороченні посади менеджера з питань регіонального розвитку.

Судом встановлено і не заперечувалося представником відповідача, що наказ про звільнення № 243 від 31.07.2014 року з трудовою книжкою та довідкою про середню заробітну плату ОСОБА_1 особисто отримав 04.08.2014 року

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року із змінами та доповненнями, при недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Тому датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати 04.10.2014 року і на користь ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, у зв'язку з порушенням, допущеним при його звільненні, підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр»середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2014 року по 04.10.2014 року..

При цьому суд відмовляє у задоволенні позову за спливом строку позовної давності, виходячи з наступного.

Позовна давність , відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК Украни, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Представник відповідача заявив у своїх запереченнях на позов, до винення рішення, про застосування строків позовної даності.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду у справах про звільнення визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України і складає один місяць.

Правила застосування та переривання перебігу строків позовної давності визначені, зокрема ч. 2 ст. 264 ЦК України, відповідно до якої позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вперше звернувся з аналогічним позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу 01.09.2014 року і ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.10.2014 року у справі № 646/9815/14ц його позов залишений без розгляду з приводу повторної неявки у судове засідання позивача. Вказана ухвала не оскаржена і набрала чинності.(а.с. 146-150)

Після цього, ОСОБА_1 тричі подавалися позовні заяви аналогічного змісту позову, який є предметом даного судового розгляду, а саме:

· позов, поданий 13.10.2014 року, ухвалою суду у справі № 646/11555/14-ц від 16.10.2014 року залишено без руху і надано час для усунення недоліків, а 08.12.2014 року - позовна заява визнана неподаною та такою, зо підлягає поверненню позивачу (а.с. 151-155);

· позов, поданий 03.12.2014 року, ухвалою суду у справі № 646//13859//14-ц від 08.12.2014 року залишено без руху і надано час для усунення недоліків, а 31.12.2014 року - позовна заява визнана неподаною та такою, зо підлягає поверненню позивачу (а.с. 156-161);

· позов, поданий 16.12.2014 року, ухвалою суду у справі № 646//13859//14-ц від 17.12.2014 року залишено без руху і надано час для усунення недоліків, а 12.01.2015 року - позовна заява визнана неподаною та такою, зо підлягає поверненню позивачу (а.с. 162-168).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснила, жодна з зазначених ухвал ОСОБА_1 оскаржена не була, ОСОБА_1 скористався своїм правом повторного звернення до суду і вважала, що строк позовної давності не пропущений.

Вчинення позову, за загальним правилом ч. 2 ст. 264 ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Але у випадку залишення позову без розгляду, як це передбачено ч. 1 ст. 265 ЦК України, позовна давність не переривається.

Таким чином, пред'явлення позову ОСОБА_1 01.09.2014 року, який ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/9817/14-ц від 07.10.2014 року залишений без розгляду з підстави повторної неявки позивача у судове засідання, не зупинило перебігу позовної давності, який складає один місяць.

Тому, всі подальші позовні заяви, яки були визнані неподаними і повернуті позивачу вказаними ухвалами суду, в тому числі і позовна заява, яка є предметом судового розгляду і була подана 22.01.2014 року, подані поза межами строків позовної давності.

Враховуючи ту обставину, що представником відповідача ТОВ «Аквафор - Центр» заявлено про застосування строку позовної даності, положення ч. 3 та 4 ст. 267 ЦПК України, суд вважає правильним застосувати строки позовної давності і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за спливом строків позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 40, 42, 43, 49-2, 233, 235, 367, 264, 265, 267 КЗпП України, ст.ст. 264, 265, 267 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр», третя особа Харківська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор - Центр» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітну за час вимушеного прогулу - відмовити за спливом строків позовної давності

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя І.М. Шелест