Справа № 758/5112/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника відповідача - Київської міської ради - Новаковського Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської міської ради, Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на майно, право власності на яке не було нею належним чином оформлене в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,70 кв. м, жилою площею 29,90 кв. м; земельну ділянку НОМЕР_3, розміром 0,09 га для ведення садівництва та огородництва та розташований на ній садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області, право власності на які за спадкодавицею визнано рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28.11. 2012 року.

Посилались на те, що відповідно до ст.ст. 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо потягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як спадкоємці першої черги за законом вони 01.03.2014 року подали заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Пашковець О.В., однак не змогли оформити спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у їхньої матері.

Зазначили, що інших спадкоємців, крім них, після смерті матері не має, оскільки за життя мати заповітів на випадок смерті не залишала. У шлюбі на момент смерті вона також не перебувала, оскільки зі своїм чоловіком шлюб розірвала 23.03.1993 року.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України звернулися з даним позовом до суду, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 120) просять визнати за ними в рівних частинах право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_5, а саме:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,70 кв.м, жилою площею 29,90 кв. м;

- земельну ділянку НОМЕР_3, розміром 0,09 га для ведення садівництва та огородництва, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області;

- садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Київської міської ради в судовому засіданні просив вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області, відповідно до вимог ст.ст. 158,169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачів, представника відповідача - Київської міської ради, свідчення свідка - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пашковець О.В., яка підтвердила неможливість оформлення позивачами права власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього на ім'я ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5. Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 27.05.1959 року - її батьками є - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 150).

02 червня 1979 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_11, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, Серії НОМЕР_5, актовий запис № 360. У зв'язку з укладенням шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на - «ОСОБА_5» ( а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 20.10.2000 року (а.с.11) та після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,70 кв.м, жилою площею 29,90 кв. м., а також на земельну ділянку НОМЕР_3, розміром 0,09 га для ведення садівництва та огородництва, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області та садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» по АДРЕСА_2.

Спадкоємицями за законом на 1/2 частину квартири стали дружина померлого ОСОБА_7 та донька померлого ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 07.12.2001 року (а.с.6).

Інша 1/2 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1 була оформлена на праві власності на ім'я ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності від 07.12.2001 року як на частку у майні, набутому подружжям у шлюбі (а.с. 5).

Право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки НОМЕР_3, розміром 0,09 га на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області та садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 було визнане в порядку спадкування за донькою померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 28.11.2012 року (а.с.7). Набувши право власності на нерухоме майно на підставі судового рішення, ОСОБА_5 не зареєструвала його на своє ім'я в реєстраційних органах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 від 17.05.2010 року (а.с. 13) та після її смерті відкрилася спадщина на 3/4 частин квартири АДРЕСА_1, які в розумінні ст.1268 ЦК України фактично прийняла донька ОСОБА_5, однак не оформила нотаріально.

Як вбачається з наданих суду матеріалів - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_8 від 04.10.2013 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на спірні об'єкти нерухомості: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,70 кв. м, жилою площею 29,90 кв. м; земельну ділянку НОМЕР_3, розміром 0,09 га для ведення садівництва та огородництва, та розташований на ній садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області.

Судом встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвами про народження (а.с. 15, 17).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2», що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_9 від 23.04.1999 р., актовий запис 239 (а.с. 15).

На момент смерті ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі не перебувала (а.с.9).

01.03.2014 року позивачі, як єдині спадкоємці першої черги за законом - діти померлої, у встановлений законом шестимісячним строк подали заяви приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Пашковець О.В. про прийняття спадщини (а.с. 54, 63), однак не змогли оформити її у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Стаття 1216 ЦК України, визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що за свого життя ОСОБА_5 заповіту не склала, а тому спадкоємцями за законом першої черги є її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інших спадкоємців в померлої не має.

Зі змісту статті 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статті 1269 та 1270 ЦК України, визначають, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі вчинили юридично значимі дії, направлені на прийняття спадщини, а саме, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, подали заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Пашковець О.В., однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зі змісту ст.ст. 15-16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може зокрема бути визнання права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Зокрема однією із підстав набуття права власності, є спадкування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належали на праві власності спірні земельна ділянка та садовий будинок в СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області на підставі судового рішення, та спірна квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_6 та у зв'язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті матері ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, а також того, що судом достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_5, до складу спадщини після смерті якої входить спірна квартира, земельна ділянка та садовий будинок, на які померла за життя не встигла оформити правовстановлюючий документ, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту свого порушеного права, як визнання за ними як за спадкоємцями права власності на спадкове майно в рівних частках, є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивачів, а тому може бути застосований судом.

Статті 10, 11, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивачів знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 213-214, 218, 221, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на:

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

- 1/2 частину земельної ділянки НОМЕР_3 для ведення садівництва та огородництва, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області;

- 1/2 частину садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» по АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) право власності на:

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

- 1/2 частину земельної ділянки НОМЕР_3 для ведення садівництва та огородництва, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області;

- 1/2 частину садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» по АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко