РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/5282/15-ц

Пров. №2/668/1612/15

08.07.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в місті Херсоні ради -орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона, Херсонська міська рада, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ18/5» про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в якості частки у спільному сумісному майні подружжя та на 1/3 частину цієї квартири в порядку спадкування після смерті чоловіка, а також визнати за її сином право власності на 1/6 частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті його батька.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі є спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 (чоловіка та батька). За час шлюбу позивачем та її померлим чоловіком було придбано кооперативну квартиру АДРЕСА_1, за яку ними повністю сплачено пайові внески. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач, представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надійшла заява від представника Херсонської міської ради про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи положення ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників процесу, на підставі наявних письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27.06.1987 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

Від шлюбу у них народилися спільні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Оскільки заповіт ним складався, його дружина та діти є спадкоємцями першої черги за законом, які на час смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом з ним в спірній квартирі.

14.02.2014 року у першій Херсонській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 Після чого 17.02.2014 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини. Син спадкоємця - ОСОБА_3 у встановленому законом порядку відмовився від належної йому частини спадку на користь матері ОСОБА_1, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1, яку ОСОБА_4, як член кооперативу ЖБК № 137, отримав на сім'ю із трьох чоловік за ордером, виданим на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради № 55 від 18.02.1993 року.

Відповідно до матеріалів справи вказана кооперативна квартира було набута подружжям за час шлюбу за рахунок спільних коштів, пайові внески подружжям сплачені повністю у 1993 році.

За життя ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру не отримав, право власності не зареєстрував.

Відповідно до чинного на момент існування правовідносин Закону України «Про власність» (ст. 15) член житлового-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно.

Статтею 16 Закону визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Таким чином, згідно вимог законодавства, діючого на момент існування спірних правовідносин, право власності на кооперативну квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації.

Аналогічні норми містяться в ч. 3 ст. 384 ЦК України, де зазначено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст. 146 ЖК України, п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, норм чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС України (статті 22, 24, 28, 29), а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п. 6 постанови від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п. 11 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним сумісним майном.

Відповідно до ст. 22 КпШС України (чинного на момент виплати паю) майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Враховуючи те, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, проживаючи однією сім'єю, маючи спільний побут, подружжя отримали спірну кооперативну квартиру, а також те, що пайові внески за спірну квартиру були повністю сплачені, суд вважає, що подружжя у встановленому законом порядку набуло право спільної сумісної власності на спірну квартиру. Отже, вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на ? частину квартири в якості частки у спільному сумісному майні подружжя є обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 3 цієї стаття спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Статтею 1275 ЦК України визначено правові наслідки відмови від прийняття спадщини, зокрема, в частині 2 зазначено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належними та доспутими доказами було доведено те, що позивачі, прийнявши спадщину після свого батька та чоловіка, з урахуванням відмови старшого сина спадкодавця від частини у спадковому майні на користь матері, позбавлені можливості належним чином оформити своє право власності на спадкове майно.

За таких обставин позовні вимоги в части ні визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», ст.ст. 384, 1218, 1223, 1268, 1274, 1275 ЦК України, ст. 22 КпШС України, ст.ст. 60, 63, 68, 70 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 158, 169, 174, 209, 213-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в місті Херсоні ради - орган опіки і піклування Суворовського району м. Херсона, Херсонська міська рада, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ18/5» про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя та про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в якості частки у спільному сумісному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.