Ухвала іменем україни 9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та аліментів на утримання повнолітньої дочки, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що з 20 листопада 1983 року по 3 жовтня 2013 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 Мають дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. З 1 вересня 2011 року, будучи неповнолітньою, ОСОБА_7 зарахована до Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій на денну форму навчання на контрактній основі, стипендії не отримує. Всі витрати, пов'язані з навчанням дочки, загальний розмір яких становить 16 130 грн, оплатила позивач. Посилаючись на те, що ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні останньої, просила суд ухвалити рішення про стягнення на її користь щомісячно по 800 грн аліментів на утримання дочки на період її навчання по 1 березня 2015 року, а також 8 065 грн витрат, понесених у зв'язку із навчанням дочки, та 2 435 грн на проживання у гуртожитку.

Рішенням Тростянецього районного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 450 грн щомісячно, починаючи з 9 грудня 2014 року і до закінчення ОСОБА_7 навчання по 1 березня 2015 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати по оплаті навчання ОСОБА_7 у розмірі 10 500 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_7 в розмірі 5 347 грн 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення додаткових витрат, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1983 року по 3 жовтня 2010 року, в період якого у них народилася дочка ОСОБА_7

З 1 вересня 2011 року вона навчається у Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій на контрактній основі з терміном навчання до 1 березня 2015 року, стипендії не отримує.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 185 Сімейного Кодексу України відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Норми цієї глави не встановлюють самостійного окремого обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку, сина, а ст. 185 СК України не поширюється на правовідносини з утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Вважаючи, що додаткові витрати з оплати навчання дочки та її проживання у гуртожитку сплачені позивачем після того, як сторони припинили вести спільне господарство та після розлучення і до повноліття ОСОБА_7, апеляційний суд, виходячи з наведеного та застосовуючи положення ст. 185 СК України, стягнув на користь ОСОБА_3 Ѕ частину понесених додаткових витрат по оплаті навчання дочки і проживання її в гуртожитку.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися неможливо.

Судами встановлено, що на підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року відповідачем на утримання ОСОБА_7 сплачувалися аліменти до досягнення останньою повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З огляду на викладене, додаткові витрати на дитину можуть стягуватись у випадку, коли такі були викликані особливими обставинами.

Згідно ст. 43 Закону України «Про освіту» коледж є вищим навчальним закладом, який здійснює підготовку фахівців певного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня).

Виходячи з наведеного, сам по собі вступ дитини на навчання до такого навчального закладу з метою здобуття відповідного ступеню (освітньо-кваліфікаційного рівня) не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у ньому викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку з цим обов'язків у батьків брати у них участь.

За таких обставин, з урахуванням того, що з відповідача стягнуті аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, висновок апеляційного суду про наявність підстав для покладення на нього обов'язку по участі у додаткових витратах, пов'язаних з навчанням дитини і проживанням її у гуртожитку, є передчасним.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат, сплачених за навчання у розмірі 5 347 грн 50 коп., підлягає скасуванню.

Допущені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат не може вважатись законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому суд касаційної інстанції їх законність не перевіряє та не робить висновків щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права при вирішення спору в цій частині.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук