Справа № 523/1710/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р. . Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ЖБК «Центральний -17», про визнання права власності на пай

Установив:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом та просила про визнання права власності за нею на 1/2 частку паю на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 липня 1984 року ОСОБА_1, отримала від держави 2- х кімнатну квартиру у комуні №16 в будинку 36, корпус 4, по вул. Фрунзе в м. Одеса на себе та сина ОСОБА_2, що підтверджується ордером №499 серія ЛР, виданим Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів м. Одеси на підставі рішення №270 від 18.06.1984 р.

14 січня 1988 року ОСОБА_1 отримала однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на підставі ордеру №93 серія ЛР, виданим Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів м. Одеси на підставі рішення №56 від 5.02.1988 р.

30 червня 1989 року позивачка та син ОСОБА_2 обміняли вищезазначені квартири на трикімнатну квартиру в ЖБК «Центральний-17», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на підставі обмінного ордеру №5314 серія БО від 13 червня 1989 року, виданого на підставі рішення комісії Бюро обміну житлових приміщень Одеського міського виконкому.

ОСОБА_1 рівно як її син є рівноправними членами вищезазначеного кооперативу, що підтверджується виписками з протоколу зборів уповноважених ЖСК «Центральний-17» від 16.06.1989 р., 16.04.2007 р., 21.09.2009 р.

Відповідно до виписки протоколу зборів уповноважених ЖСК «Центральний-17» від 21.09.2009 р. ОСОБА_1 є членом ЖСК і власником кв. №20 нарівні зі своїм сином - ОСОБА_2.

Позивачка вважає, що оскільки ОСОБА_1 є членом ЖСК - її право на пай було порушено діями як діями її сина так і діями органів місцевого самоврядування, які безпідставно та незаконно зареєстрували право власності на частину квартири Позивача за іншим власником, чим фактично порушили її право.

Внаслідок порушення права ОСОБА_1 на пай і послідуючого за цим незаконного оформлення свідоцтва про право власності на ОСОБА_2, ОСОБА_2 продав квартиру ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 лютого 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського округу ОСОБА_5, реєстр №423.

Як вважає позивачка, Свідоцтво про право власності серії САЕ №067221, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 05.07.2010р., зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису 71 в книзі 53к-27, реєстраційний №31281417, на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 149, корп., 2, кв. 20 повинно було видаватися на двох осіб - на неї та на ОСОБА_2

Отже, на думку позивача, ОСОБА_1 на той час була членом ЖБК «Центральний-17», що підтверджується відповідним витягом з протоколу уповноважених зборів від 16.04.2007р. тому вважає що право на пай грубо порушено і її право на пай не визнано ані іншим пайовиком ОСОБА_2 ані виконавчим комітетом Одеської міськради, який оформив право власності на ОСОБА_2, ігноруючи її право на пай, що і стало причиною звернення з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача і позивачка підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити.

В судовому засіданні представик відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у звязку з тим, що вказані позовні вимоги не ґрунтуються на законі та не підлягають до задоволення.

Представники відповідача, Виконавчого комітету Одеської міської ради, та треті особи, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖБК «Центральний-17» в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Третя особа ОСОБА_4 не визнав позов повністю, вважаючи вимоги безпідставними і недоведеними.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, котрі зявились в судове засідання, дослідив та проаналізував матеріали справи, оголосив матеріали справи за № 2-2898/10, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: « Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 - п.4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2010 року по цивільній справі №2-2898/10 окрім того встановлено, «…суд приходить до висновку про те, що власником кв. № 20, в буд. 149/2. по вул. Добровольського в м. Одесі є ОСОБА_2 на ім'я якого колишні мешканці, відповідно до діючого законодавства, перевели виплачений ними пайовий внесок до ЖБК «Центральний - 17», і вважається, що ОСОБА_2, виплатив пай, тому вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та про встановлення порядку користування квартирою №20, в будинку №149 корп. 2, по вул. Добровольського в м. Одесі не грунтуються на законі». (а.с. 111-112).

Вказане рішення набрало законної сили, тому, відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.3,4,6, 10,11, 14, 57- 64,66, 77, 169 ,174, 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖБК «Центральний -17», про визнання права власності за ОСОБА_6 на 1/2 частку паю на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя