Справа № 127/4789/15-ц Провадження № 22-ц/772/2774/2015Головуючий в суді першої інстанції Сичук М. М.
Категорія 25Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Медвецького С.К.,

при секретарі: Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про стягнення компенсації втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів його виплати, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року задоволено його позов та стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці недоплачене відшкодування втраченого професійного захворювання в зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання за період з 01.05.1992 року по 31.05.2013 року у розмірі 132 539,62 грн.. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26.01.2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року змінено в частині розміру недоплаченого відшкодування та стягнуто його в сумі 124 471,27 грн., яке фактично виплачено в березні 2015 року. Позивачем зазначено, що виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці порушені терміни відшкодування втраченого заробітку і його заява про виплату компенсації, відповідачем залишена без задоволення, а тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь компенсацію втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів його виплати за період з 01.05.1992 року по 31.05.2013 року в розмірі 200 107,10 грн., а також стягнути судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів його виплати в розмірі 38 619,49 грн..

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що позивач має право на компенсацію втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку від нещасного випадку на виробництві у зв'язку з порушенням термінів його виплати, яка повинна бути стягнута лише за період з 01.01.1998 року до 01.04.2001 року.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці на його користь недоплачене відшкодування втраченого професійного захворювання в зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання за період з 01.05.1992 року по 31.05.2013 року у розмірі 132 539,62 грн..

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26.01.2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року змінено в частині суми недоплаченого відшкодування та стягнуто його в розмірі 124 471,27 грн., в решті рішення залишено без змін.

Вказане рішення суду відповідачем було виконано в повному обсязі в березні 2015 року.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати компенсації за період з 01.05.1992 року по 31.05.2013 року у зв'язку з порушенням відповідачем термінів її виплати в розмірі 200 107,10 грн..

Листом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці №140-06-25-01 від 26.02.2015 року з посиланням на норми ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ОСОБА_2 відмовлено у виплаті такої компенсації.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано відповідний розрахунок розміру заявленої компенсації.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає корегуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Згідно із ст. 34 Закону України «Про працю» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, у порядку встановленому чинним законодавством.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що підприємство, на виробництві якого позивач отримав профзахворювання - ДП ВО «Хімпром», було ліквідоване без правонаступника, у зв'язку з чим з 01.06.2001 року страхові виплати виплачуються останньому відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом, підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами та організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Крім того, ч. 2 «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року №1427 визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (компенсація) провадиться за певні періоди роботи, починаючи з 01.01.1998 року.

Відповідно до ч. 3 Перехідних положень Закону, на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в разі ліквідації підприємства покладається обов'язок саме по виплаті заборгованості потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом, підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення позову та стягнення з відповідача компенсації втрати частини недоплаченого відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з порушенням термінів його виплати за період з 01.01.1998 року по 01.04.2001 року, при цьому врахував, що відповідачем здійснювались нарахування та виплата щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до довідки про розмір страхових виплат, наданої роботодавцем ВО «Хімпром» після його ліквідації, відтак відсутня вина відповідачау неправильному визначенні розміру відшкодування втраченого позивачем заробітку в зв'язку з втратою працездатності внаслідок профзахворювання.

Викладені в апеляційній скарзі твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.О. Чуприна

/підпис/ С.К. Медвецький

З оригіналом вірно: