УХВАЛА

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», третя особа - незалежна профспілка працівників порту, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», поданою представником Слівчуком Юрієм Васильовичем, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від

25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт»), третя особа - незалежна профспілка працівників порту, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У грудні 2014 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила поновити строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 1 жовтня 2014 року № 494/О-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» по п. 1 ст. 40 КЗпП України; накази директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 18 вересня 2014 року № 462/0-3 та від 1 жовтня 2014 року №494/0-1 про припинення трудового договору та звільнення визнати незаконними та скасувати; поновити ОСОБА_3 на роботі в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді бухгалтера комбінату громадського харчування; стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 18 вересня 2014 року і по час постановлення рішення суду; рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача не було правових підстав видавати наказ від 18 вересня 2014 року № 462/0-3, так як вона починаючи з 18 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року знаходилась на лікарняному, а також зазначала, що відповідач звільняючи її з підприємства за попередньою згодою на звільнення, до первинної профспілкової організації складських працівників НПП, членом якої вона є, не звертався, та питання про переважне право залишення на роботі відповідачем стосовно неї не вирішувалось.

Окрім того, позивач стосовно наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 1 жовтня 2014 року за №494/0-1, яким вона була вдруге звільнена зазначила, що наказ був прийнятий без виконання відповідачем процедур передбачених ст.ст. 32, 42, 43, 49-2,49-4 КЗпП України (а.с. 95, 96).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Іллічівський морський торговельний порт», третя особа - незалежна профспілка працівників порту, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 1 жовтня 2014 року № 494/0-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Визнано незаконним та скасовано наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 1 жовтня 2014 року № 494/0-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на роботі в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді бухгалтера комбінату громадського харчування. Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 18 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року в розмірі 18 404 грн 10 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущеного до негайного виконання.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» - Слівчук Ю.В. просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 10 вересня 2013 року відповідачем було прийнято наказ про зміни в організації виробництва та праці комбінату громадського харчування (далі - КГХ), яким передбачалось з 1 січня 2014 року ліквідацію структурного підрозділу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» КГХ з усіма робочими місцями та посадами шляхом скорочення штату працівників цього структурного підрозділу в порядку ст. 49-2 КЗпП України з яким позивач була ознайомлена 19 вересня 2013 року (а.с. 47, 48, 49).

30 грудня 2013 року відповідач попередив позивача про майбутнє вивільнення та запропонував переведення на посаду прибиральника службових приміщень третього терміналу з місячною тарифною ставкою 1278 грн (а.с.43).

28 липня 2014 року та 4 серпня 2014 року відповідач звертався до позивача з відповідними пропозиціями про переведення на вакантні посади з відповідною оплатою, від яких вона відмовилась (а.с. 45, 46).

14 серпня 2014 року відповідач звернувся до голови Незалежної профспілки з поданням на звільнення ОСОБА_3 з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (а.с. 42).

27 серпня 2014 року Президія Незалежної профспілки працівників ІМТП розглянула подання відповідача на звільнення позивачки та не дала згоди на її звільнення (а.с. 41).

18 вересня 2014 року наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 15 вересня 2014 року за № 462/0-3 у зв'язку з скороченням штату позивач була звільнена з роботи з підстав необґрунтованої відмови НПРП від 27 серпня 2014 року (а.с. 39).

1 жовтня 2014 року наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» за № 494/0 -1 з тих же самих підстав позивач була вдруге звільнена з роботи (а.с. 37).

8 жовтня 2014 року наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» за № 507-0 був скасований наказ про звільнення ОСОБА_3 від 18 вересня 2014 року за №462/0-3 в зв'язку з хворобою (а.с. 106).

Згідно із ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків, передбачених ст. ст. 43, 43-1 КЗпП України, допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, що є дотриманням гарантій, установлених ст. 252 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2014 року відповідач звернувся до голови Незалежної профспілки з поданням на звільнення з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» позивачки по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Президія Незалежної профспілки працівників ІМТП як вищий орган профспілки 27 серпня 2014 року розглянула подання та відмовила відповідачу в звільненні позивачки.

Суди дійшли правильного висновку, що рішення Президії Незалежної профспілки в даному випадку виходить за межі повноважень установлених законом та не може бути підставою для звільнення позивачки так як це питання повинно розглядатися первинною профспілкою «Складських працівників» Незалежної профспілки членом якої є позивачка.

11 листопада 2013 року первинна профспілка «Складських працівників» Незалежної профспілки працівників порту відмовила в надані згоди на звільнення позивачки (а.с. 64, 65).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесені рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків установлених статтею 233 цього кодексу суд може поновити ці строки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку, що звільнення позивачки повинно розглядатися первинною профспілкою «Складських працівників» Незалежної профспілки членом якої є позивачка. Відповідачем звільнено вдруге позивачку без рішення профспілки та проходження процедур передбачених ст. ст. 43, 49-2 КЗпП України. Крім того, посилаючись на ст. 235 КЗпП України суд прийняв рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», подану представником Слівчуком Юрієм Васильовичем, відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко