"14" вересня 2015 р.
Справа №150/666/15-ц
Провадження по справі №2/150/242/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Суперсона С.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах за довіреністю ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Борівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування , -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 з позовом до територіальної громади в особі Борівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Вказаний позов обґрунтований тим, що 09.03.2004 помер ОСОБА_3. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого в порядку статті 264 ЦК України. Проте, звернувшись до державного нотаріуса для оформлення спадкових прав на житловий будинок з надвірними будівлями, ОСОБА_2 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Викладене унеможливлює оформлення ОСОБА_2 своїх спадкових прав.

Представник позивача за довіреністю від 11.02.2015 року подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі та без участі позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача голова Борівської сільської ради ОСОБА_4 теж подав до суду заяву, в яких просив слухати справу без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні дійшов наступного висновку.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Так, 9 березня 2004 року помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії І-АМ №232593 від 10.03.2004 року.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями №29 по вул.. Безуглого в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України, ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку, що належала ОСОБА_3, свідченням чого слугує Свідоцтво про право на спадщину за законом НАН 641645 від 13.07.2015 року, видане державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕКА 498693 від 13.07.2015 року.

Однак, своїх спадкових прав на житловий будинок у нотаріальному порядку ОСОБА_2 не оформила через відсутність свідоцтва про право власності на нього, оскільки свідоцтво про право власності на будинок було втрачено, а на померлих осіб свідоцтво повторно не видається.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 від її імені виготовив технічну документацію на спадковий будинок /а.с. 8-13/.

Проте, при зверненні представника ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори №585/02-31 від 9 липня 2015 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві /а.с. 15/. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на житловий будинок, що розташований на території Борівської територіальної громади підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2, як єдина спадкоємиця житлового будинку, що є предметом спору в даній цивільній справі має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, та враховуючи те, що іншим порядком ОСОБА_2 не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 174 ч.4, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах за довіреністю ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Борівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №29 по вул.. Безуглого в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області, право власності на який належало померлому ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ СУПЕРСОН С.П.