АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6851/15 Головуючий 1 інст. Волчек О.О.
Справа № 628/250/15-ц
Категорія : сімейні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Купянської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Купянської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2014 року розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матірю. Після розірвання шлюбу відповідачка не дає можливості бачитися та спілкуватися із сином; домовитися у позасудовому порядку не вдається. Вважає, що місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потрібно визначити саме з ним, як із батьком, а не встановлювати режим побачень, оскільки в інтересах дитини проживати разом із батьком, бо він має власне житло, постійну роботу, стабільний заробіток, домашнє господарство, тому може забезпечити дитину усім необхідним.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним за адресою: Харківська обл.., АДРЕСА_1.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, вказувала, що рішенням суду про розірвання шлюбу було встановлено відсутність спору щодо місця проживання неповнолітнього сина. Разом із сином вона проживає у будинку її батьків по вул.. Фрунзе, 215 у місті Купянськ, в будинку створені нормальні умови для проживання дитини. З урахуванням інтересів дитини, вважає доцільним проживання сина разом із нею.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з врахування інтересів дитини, а також з відсутності виняткових обставин для розлучення мати та сина, для визначення місця проживання дитини разом із батьком.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.30).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який проживає разом із матірю, бабусею та дідусем в належних умова за адресою: Харківська обл.., м.Купянськ, вул.. Фрунзе, 215, відвідує Малинівський дошкільний навчальний заклад Чугуївського району Харківської області (а.с.34, 44108)

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до принципів 4,7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Декларацією прав дитини у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у силу свого віку потребує догляду саме матері. Доказів того, що відповідачка, як мати, не здатна здійснювати належний догляд за дитиною, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною ч. 4 ст. 159 СК України передбачено, що у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Суду не було надано належних доказів, що позивач звертався до органу опіки та піклування або до суду у зв'язку з тим, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: