АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/4914/14-ц Головуючий в І інстанції Котьо І.В.
Провадження №22-ц/791/1835/2015 Доповідач - Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 22 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Колісниченко А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні, Управління комунальної власності Херсонської міської ради про захист прав власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольга Олександрівна, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Комсомольського РУЮ у м.Херсоні, Херсонська міська рада, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання вільного доступу та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5звернулись до суду з позовом посилаючись на ту обставину, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.02.2012 року скасовано рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 19.07.2011 року на підставі якого ОСОБА_9 05.12.2011 року приватизувала АДРЕСА_1, про що їй було видано свідоцтво Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та яку вона в подальшому подарувала ОСОБА_7 Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року приватизаційне свідоцтво про право власності від 05.12.2011 року видане Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на ім'я ОСОБА_9 та договір дарування від 09.12.2011 року визнано недійсними, а за позивачами визнано право користування житловим приміщенням спірної квартири. 09.08.2013 року на підставі постанови державного виконавця в рахунок погашення боргу та свідоцтва приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу від 19.08.2013 року право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_1 Оскільки реалізація спірної квартири відбулась з порушеннями, а саме на вказану квартиру накладено арешт ухвалою слідчого судді від 25.03.2013 року, про що було повідомлено державного виконавця 16.07.2013 року, з уточненнями, остаточно просили встановити факт незаконності переходу права власності на спірну квартиру від ОСОБА_7 до ОСОБА_1, скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. від 19.08.2013 року про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. про придбання ОСОБА_1 спірної квартири. Скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивачів шляхом зобов'язання Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м.Херсоні поновити запис про реєстрацію права на квартиру за тим власником який існував до приватизації спірної квартири.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом посилаючись на ту обставину що, він є власником АДРЕСА_1 відповідачі перешкоджають йому володіти та користуватись вказаною квартирою, так як проживають в ній, просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні спірною квартирою шляхом зобов'язання відповідачів надати йому вільний доступ до квартири та виселити відповідачів зі спірної квартири.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 травня 2015 року в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої доводи, зокрема, обґрунтовував тим, що він не давав згоди на вселення відповідачів за зустрічним позовом до спірної квартири, не укладав з ними договору найму, тощо.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує, зокрема, тим, що судом першої інстанції не дана оцінка ухваленим судовим рішенням, які доводять їх право на користування спірною квартирою.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2, наданих представником третьої особи ОСОБА_7 ОСОБА_10, остання просить відхилити доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та задовольнити скаргу ОСОБА_1.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 19.07.2011 року за ОСОБА_9 було визнано право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1, зобов'язано виконавчий комітет Херсонської обласної ради укласти з нею договір найму вказаної квартири, зобов'язано сектор ГІРФО Комсомольського РА ХМВ УМВС України в Херсонській області здійснити постановку ОСОБА_9 на реєстраційний облік за вказаною адресою (Т.1 а.с.14)

Розпорядженням начальника управління комунальної власності від 05.12.2011 року №301 було задоволено прохання наймача ОСОБА_9 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

09.12.2011 року за нотаріально посвідченим договором дарування ОСОБА_9 подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.02.2012 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 19.07.2011 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_9, відмовлено в задоволенні позовних вимог (Т.1 а.с.15-16).

Ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м.Херсона від 25.03.2013 року накладено арешт на спірну квартиру (Т.1 а.с.17-19).

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04.12.2013 року, визнано приватизаційне свідоцтво про право власності від 05.12.2011 року на квартиру АДРЕСА_1, видане управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на ім'я ОСОБА_9 недійсним. Визнано договір дарування від 09.12.2011 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 недійсним. Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні під час примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона про звернення стягнення шляхом продажу АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_7, у відповідності до положень ч.9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову від 09.08.2013 року та складено акт про передачу майна стягувачу, яким є ОСОБА_1, за якими спірна квартира була передана ОСОБА_1 за ціною, що дорівнює початковій вартості майна (Т.1 а.с.24-25). На підставі постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. видав свідоцтво про придбання квартири ОСОБА_1

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано суду належних та допустимих доказів порушення їх прав, як наймачів спірної квартири відповідачем.

Проте, такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, що відповідно до пп.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині вирішення первісного позову і ухвалення в цій частині нового рішення.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Згідно вимог частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04.12.2013 року було встановлено незаконність переходу права власності на спірну квартиру від особи, яка не мала права відчуження майна ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та визнано право за позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користування спірною квартирою. Також було визнано недійсним правочин за яким відбулося відчуження майна. Тобто позивачі за первісним позовом, відповідно до приписів глави 30 Цивільного Кодексу України набули можливості на захист свого порушеного права на користування квартирою. А це право є порушеним, оскільки державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні під час примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона про звернення стягнення шляхом продажу АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_7, у відповідності до положень ч.9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову від 09.08.2013 року та складено акт про передачу майна стягувачу, яким є ОСОБА_1 На підставі зазначених постанови та акту державного виконавця приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. видав свідоцтво про придбання квартири ОСОБА_1 За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів порушеного права позивачів на користування належним їм майном є безпідставними.

Оскільки набуття права власності на квартиру ОСОБА_1 відбулося шляхом проведення процедури, встановленої статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження», а саме шляхом переходу права власності від боржника до стягувача, але на момент вчинення державним виконавцем дій, направлених на передачу спірного майна стягувачу, це майно не належало боржнику та знаходилося під забороною відчуження, то належним способом захисту позивачів за первісним позовом свого порушеного права є звернення до суду з віндикаційним позовом про витребування майна у добросовісного набувача, оскільки за положеннями статей 387, 388, 396 ЦК України власник майна (користувач майна) може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

За положеннями статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненнями фізичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не встановив належність обраного позивачами за первісним позовом способу захисту прав та його відповідність статті 16 ЦК України.

Проте, дотримуючись вимог диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості виправити недоліки суду першої інстанції, та вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити у зв'язку з неправильним обранням позивачами способу захисту порушеного права.

Щодо вирішення судом першої інстанції зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 то колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність позовних вимог, оскільки за викладених вище обставин слід вважати, що ОСОБА_1 не набув на законних підставах права власності на спірну квартиру, і як наслідок, у нього відсутні підстави для усунення перешкод у користуванні зазначеним майном.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, і як такі, що висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в частині вирішення зустрічного позову колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається, а тому рішення в цій частині скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні, Управління комунальної власності Херсонської міської ради про захист прав власності скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог з інших підстав.

В іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: