Провадження № 22-ц/773/1441/15 Категорія: 25 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія " Країна " в особі Волинської регіональної дирекції про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства " Страхова компанія " Країна" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Країна» в особі Волинської регіональної дирекції про стягнення страхового відшкодування. Позов мотивує тим, що 02 вересня 2014 року о 20 год. 20 хв. на території готелю «Профспілковий» по пр.Відродження у м. Луцьку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю Honda, було завдано механічних пошкодження іншим транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 у зв»язку з чим 04 вересня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією було проведено експертну оцінку щодо визначення вартості матеріального збитку, який становить 5304,19 грн., однак відповідачем було відмовлено в ознайомленні та наданні копій звіту про оцінку визначення вартості матеріального збитку в сумі 5304,19 грн., складеного на замовлення СК «Країна», тому 17 вересня 2014 року він повідомив останнього про проведення повторної оцінки транспортного засобу за його заявою, вказавши місце, дату, час огляду пошкодженого транспорту та просив направити представника страхової компанії, для проведення об'єктивної та незалежної оцінки вартості матеріального збитку.

Згідно звіту № 221/14 про оцінку автомобіля від 30 вересня 2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу була визначена в сумі 9150,72 грн., що значно відрізняється від розміру, що визначений був експертом страхової компанії. 17 жовтня 2014 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а 14 листопада 2014 року відповідачем було проведено виплату страхового відшкодування в сумі 3420,16 грн. 01 грудня 2014 року ним було проведено ремонт транспортного засобу вартістю 12800 грн. 05 січня 2015 року ним було направлено вимогу відповідачу про здійснення виплати страхового відшкодування в повному розмірі, однак останній заяву проігнорував, тому з врахуванням наведених обставин, з посиланням на ст.ст.22, 29, 35, 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Країна» на його користь 10379,84 грн. страхового відшкодування та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 9379 (дев'ять тисяч триста сімдесят дев'ять) гривень 84 копійки страхового відшкодування.

Вирішено питання стягнення судових витрат. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішення відповідач ПАТ «СК «Країна» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову не відповідають встановленим обставинам справи оскільки не було враховано необхідність зменшення із 5304,19 грн. суми страхового відшкодування, згідно ст.36.2 Закону на розмір ПДВ, що становить 884,03 грн., 1000 грн. франшизи та не застосовано положень ст.ст.22,29 Закону у зв»язку з чим, просять скасувати оскаржуване ними судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечив подану відповідачем апеляційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні за безпідставністю.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року о 20 год. 20 хв. в м. Луцьку на території готелю «Профспілковий» по пр. Відродження у м. Луцьку, з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.р.н. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазнав механічних пошкоджень належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль Honda, д.р.н. НОМЕР_2 (а.с. 8). Вина ОСОБА_3 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується спільним повідомленням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про факт ДТП, що складено у відповідності до вимог ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.8).

Згідно укладеного полісу страхування № АІ/292204 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Країна», шкода, завдана майну позивача була відшкодована ПАТ «СК «Країна» в сумі 3420,16 грн. 14 листопада 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідачем на підставі звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу № 9106 від 19 вересня 2014 року, який був складений ТОВ «Експертум -Аве», в особі незалежного оцінювача ОСОБА_4 було проведено обрахунок та виплату страхового відшкодування в розмірі 3420,16 грн.(а.с. 17-18, 44-51).

На підставі заяви ОСОБА_1 30 вересня 2014 року суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 сума вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу визначено в сумі 9150 грн. 20 коп. ( а.с. 14-15,97-106).

Однак, як встановлено в суді першої інстанції позивачем фактично понесені витрати щодо відновлювального ремонту на суму 12800 грн., що підтверджується актом № 1 від 01 грудня 2014 року виконаних робіт та товарним чеком (а.с.20-21).

30 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення доплати страхового відшкодування, у зв'язку із тим, що фактична вартість ремонту автомобіля становила 12800 грн., та із врахуванням проведеної виплати страхового відшкодування просив здійснити виплату в розмірі 9379,84 грн., однак відповідач вказану вимогу проігнорував (а.с.19).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Водночас, з урахування наданих позивачем документів, тобто копії акту виконаних робіт, копії товарного чеку та копії свідоцтва про державну реєстрацію виконавця робіт, відповідачем не було здійснено доплати страхового відшкодування у порушення вимог 36.2. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, перевірив належним чином доводи позивача та відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим обставинам та наявним у справі доказам, а тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно не було взято за основу для визначення страхового відшкодування відповідачем звіт про вартість матеріального збитку №9106 від 19 вересня 2014 року в сумі 5304,19 грн., складеного ТОВ «Експертум-Аве» не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки зазначені обставини мають бути доведені стороною в сукупності з іншими доказами відповідно до ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України. ОСОБА_1 було відмовлено в надані такого звіту для ознайомлення тому позивачем на заперечення вказаного розрахунку подано звіт №221/14 від 30 вересня 2014 року, виготовленого сертифікованим суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 та акт № 1 від 1 грудня 2014 року щодо виконаних робіт та використаних запчастин по відновлювальному ремонту пошкодженого транспортного засобу на суму 12800 грн. (а.с. 11, 14, 20-21). Наявність вказаних пошкоджень належного позивачу транспортного засобу підтверджується самим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 5 вересня 2014 року № 3681 (а.с. 41).

Посилання в апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції правил підсудності не можуть бути підставою для скасування судового рішення з підстав, передбачених ч.ч.7, 8 ст.110 ЦПК України (а.с.7-8, 11).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314,315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія " Країна" відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді: