Справа №1412/8824/12 02.09.2015 02.09.2015 02.09.2015
Провадження №22-ц/784/2041/15
Справа № 2/487/205/14
Провадження № 22ц/784/2041/15 Головуючий в 1 інстанції - Гаврасієнко В.О.
Категорія: 59 Доповідач - Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Буренкової К.О., Локтіонової О.В.

За участю секретаря: Свіщука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника - ОСОБА_2,

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_3, за участю третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу прилюдних торгів, визнання права власності на квартиру та зобов'язання повернути квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначав, що 31 серпня 2012 року Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса про задоволення вимог Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») були проведені прилюдні торги з реалізації належної йому квартири АДРЕСА_1, за результатами яких переможцем став ОСОБА_3 і набув квартиру у власність.

Посилаючись на те, що прилюдні торги проведено з порушенням вимог закону, оскільки його як власника та боржника не повідомлено про день, час та місце їх проведення, стартову ціну реалізації майна та подальшу переоцінку майна, ОСОБА_1 просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені 31 серпня 2012 року, з реалізації квартири АДРЕСА_1, протокол від 31 серпня 2012 року про їх проведення, визнати за ним право власності на вказану квартиру та зобов'язати ОСОБА_3 повернути належну йому квартиру.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Було визнано недійсними прилюдні торги, які відбулись 31 серпня 2012 року, з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, та протокол № 11/158/12/і -158 від 31 серпня 2012 року, складений за результатами торгів; у іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24.06.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В судове засідання апелянт не з?явився, проте вважається повідомленим в силу вимог ч.5 ст. 76 ЦПК України - у зв?язку із врученням повістки його представнику.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 21 листопада 2006 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Українська експортна компанія» було укладено кредитний договір № КЛ/06-04, за яким Товариство отримало кредит у вигляді кредитної поновлювальної лінії у розмірі 650 000 грн. строком до 20 листопада 2007 року (том 1 а.с. 72-75).

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 23 листопада 2006 року укладено договір іпотеки, за яким останній передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 76-77).

29 лютого 2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «Сведбанк» на загальну суму 795 708,82 грн. за рахунок коштів від реалізації предмету іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (том 1 а.с.14).

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ від 20 вересня 2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа та накладено арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (том 1 а.с.16-19).

28 листопада 2011 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС ММУЮ було складено акт опису й арешту майна зазначеної вище квартири та передано на зберігання ОСОБА_5 (том 1 а.с.20-23).

19 січня 2012 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ОК Аспект» була встановлена вартість арештованої квартири, яка склала - 281 418 грн. (том 1 а.с. 242-301).

У подальшому державним виконавцем для проведення прилюдних торгів з реалізації на публічних торгах належної позивачеві квартири було залучено ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на підставі договору від 11 травня 2012 року № 11/158/12/і-158 (том 1 а.с. 220-221).

На підставі заявки, поданої державним виконавцем 09 квітня 2012 року, прилюдні торги було призначено на 07 червня 2012 року.

У зв'язку з тим, що 7 червня 2012 року прилюдні торги не відбулися, державним виконавцем 25 червня 2012 року складено акт переоцінки майна на 25%, внаслідок якої вартість майна склала - 211 063,50 грн.

Повторні торги було призначено на 20 липня 2012 року.

20 липня 2012 року повторні прилюдні торги не відбулися, у зв'язку з чим державним виконавцем була проведена переоцінка майна на 50 % та складено акт від 02 серпня 2012 року, в якому вартість нерухомого майна зазначена у розмірі 140 709 грн. (т. 1 а.с.171).

Наступні прилюдні торги було призначено на 31 серпня 2012 року.

За результатами проведених прилюдних торгів 31 серпня 2012 року був складений протокол №11/158/12/і-158 про проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, за яким ОСОБА_3, який придбав майно за 140 709 грн. (т. 1 а.с.13), визначено переможцем торгів,

07 вересня 2012 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. ОСОБА_3 видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу .

Відповідно до ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Крім того, оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838 (далі - Тимчасовим положенням).

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Оскільки, як вбачається із позовної заяви і матеріалів справи, підставами для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів від 31 серпня 2012 року недійсними позивачем було зазначено, зокрема, як недодержання державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження", так і недодержання спеціалізованою організацією, філією ПП «СП «Юстиція», вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, то при вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно було встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

За такого посилання позивача на порушення державним виконавцем порядку відкриття виконавчого провадження, проведення арешту та оцінки майна не може бути підставою для визнання торгів недійсними.

За змістом ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. №68/5.

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Згідно з п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на неналежне повідомлення про день, час та місце проведення прилюдних торгів, про стартову ціну реалізації майна та подальше її зниження. Зазначені порушення, на думку позивача, призвели до неможливості його участі у торгах та залучення потенційних покупців, внаслідок чого об'єкт нерухомості був проданий за заниженою ціною, і його законні інтереси було порушено.

Проте зазначені доводи позивача спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими повідомленнями ПП «СП «Юстиція» та опублікованими інформаційними повідомленнями в газетах «Партнер Інформ» та «Погляд» про час і місце проведення прилюдних торгів та про вартість об'єкта продажу.

Таким чином, беручи до уваги надані ПП «СП «Юстиція» докази щодо повідомлення позивача про дати проведення торгів та проведення переоцінки, колегія суддів вважає, що вищезазначених порушень, на які посилався позивач, під час підготовки та проведення прилюдних торгів допущено не було.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року № 74/5, (далі - Інструкція) та Тимчасовим положенням. Питання реалізації іпотечного майна регулюється також нормами Закону України «Про іпотеку».

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частинами другою, третьою та четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», частина друга статті 43 Закону України «Про іпотеку).

Відповідно до пункту 2.6 Тимчасового положення стартова ціна лота - ціна, яка дорівнює початковій вартості майна, що виставляється на торги, зазначеній у заявці державного виконавця на реалізацію арештованого майна.

Згідно з пунктом 2.7 зазначеного положення продажна ціна лота - фактична ціна реалізації лота на прилюдних торгах.

Пунктом 3.2 Тимчасового положення передбачено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою, та інші відомості, передбачені Інструкцією.

Як вбачається із матеріалів справи, перші та другі торги з реалізації належної

позивачеві квартири, які призначалися, відповідно, на 07 червня та 20 липня 2012 року, не відбулися через відсутність зареєстрованих покупців, про що ПП «СП

«Юстиція» повідомляло державну виконавчу службу листами від 07 червня 2012 р.

(вих. № 1870) та від 20 липня 2012 р. (вих. № 2327).

Таким чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 62, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» підстави для уцінки спірного майна та призначення наступних торгів мали місце.

Між тим, суд першої інстанції не звернув уваги на наявність інших обставин, що мають значення при вирішенні спору щодо недійсності прилюдних торгів.

Так, не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 посилався, крім іншого, на недійсність звіту про оцінку майна, який було складено 19 січня 2012 року.

Зазначений довод апеляційної скарги заслуговує на увагу у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання і до дня проведення прилюдних торгів. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Отже, виходячи з правового аналізу зазначених норм необхідно дійти висновку про те, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після закінчення цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Як вбачається із матеріалів справи, звіт про оцінку нерухомого майна підписаний суб'єктом оціночної діяльності 19 січня 2012 року, а прилюдні торги з реалізації майна відбулись лише 31 серпня 2012 року, тобто після закінчення шестимісячного строку, а отже проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У постановах Верховного Суду України № 6-147цс14 та № 6-18цс15 зроблено висновок про чинність звіту про оцінку майна протягом шести місяців і зазначено, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням частини п'ятої статті 58 Закону України та підставою для визнання таких торгів недійсними.

Тобто згідно із зазначеним висновком Верховного Суду України це порушення є безумовною підставою для визнання прилюдних торгів недійсними і, відповідно, свідчить про безумовний негативний вплив на права позивача, порушення його законних інтересів внаслідок реалізації майна за ціною шестимісячної давності, неможливістю ним в силу вимог ч.ч. 2,3 та 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» оскаржити результати нової оцінки майна до його передачі на реалізацію.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в частині визнання недійсними прилюдних торгів, які відбулись 31 серпня 2012 року, з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_1, та протоколу № 11/158/12/і -158 від 31 серпня 2012 року, складений за результатами торгів.

В той же час позовні вимоги про визнання права власності на квартиру та її повернення позивачу не підлягають задоволенню.

Так, право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 виникло на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2004 року і є відновленим у зв'язку із задоволенням позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійними та не потребує додаткового визнання.

Що стосується застосування передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину (повернення квартири), то, на думку колегії суддів, зазначені вимоги в межах даної цивільної справи задоволено бути не може, спір в цій частині може бути вирішено шляхом звернення до суду із відповідним віндикаційним позовом.

За такого рішення суду в силу пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання прилюдних торгів та протоколу про їх проведення недійсними та відмову у решті позовних вимог, а також в силу ст. 88 ЦПК України про стягнення з відповідачів, крім Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», яке виключене з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в рівних частках.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника - ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2014 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_3, за участю третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу прилюдних торгів і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати недійсними прилюдні торги, які відбулися 31 серпня 2012 року, з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1;

визнати недійсним протокол № 11/158/12/і-158 від 31 серпня 2012 року прилюдних торгів, проведених Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1;

в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 750 гривень 42 копійки з кожного;

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: