АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2576/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: про відшкодування шкоди Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Піддубного Р.М.

за участі секретаря: Андрійко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Приватного акціонерного товариства «Натурфарм», третя особа ОСОБА_5 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Приватного акціонерного товариства «Натурфарм», третя особа ОСОБА_5 в якому, з урахуванням уточнень, просили стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» 7912,35 грн., що складає вартість відновлювального ремонту, з яких 3956, 27 грн. - на користь ОСОБА_2 та 3956, 27 грн. на користь ОСОБА_3 та 2000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_2

Крім того, позивачі просили стягнути з ПрАТ «Натурфарм» 510 грн. - розмір франшизи, з яких 255 грн.. на користь ОСОБА_2 та 255 грн. на користь ОСОБА_3 та суму моральної шкоди на користь ОСОБА_3 в розмірі 5000 грн. Також, позивачі просили стягнути з відповідачів суму судових витрат.

В обгрунтвання своїх позовних позивачі вимог зазначили , що 14.12.2013 року о 14-54 год. на вул. Шевченко поблизу будинку №67 в м. Харкові відбулося зіткнення а/м «Сітроен» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, а/м «Шевроле Авео» р.н.НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7. а/м «ВАЗ 217030» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 та а/м «ВА321 10» р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, що вбачається з довідки №61/6519 від 23.12.2013 року наданої СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та довідки№61/3-745 від 10.06.2014 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014 року було змінено постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_5 та зазначено: «Визначити в мотивувальній частині постанови, що 14.12.2013 року о 14-00 год.54 хв. на вул. Шевченка поблизу будинку №67 в м. Харкові, відбулося зіткнення а/м «Сітроен» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, а/м «Шевроле Авео» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7. а/м «ВАЗ 217030» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8. та а/м «ВАЗ 2110» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3».

Внаслідок цієї дорожно-транспортної пригоди автомобілю «ВА32110» р.н. НОМЕР_4, який належить позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя, було пошкоджено, у зв'язку з чим позивачі вважали, що мають право на відшкодування реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля.

Згідно висновку спеціаліста автотоварознавця Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. Н.С. Бокуріуса №110 від 81.03.2014 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «ВА32110» держ. НОМЕР_4 становить 14344,14 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 20076,72 грн., вартість експертного висновку становить 823,20грн.

Між тим, позивачі вважали, що вартість ремонту належного їм автомобіля після пошкодження у ДТП фактично становить 21275,00, що підтверджують накладними про виконані роботи наданими ФОП ОСОБА_10

У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у Київській дирекції ПрАТ «Європейськийі страховий альянс» 29.09.2014 р. позивач ОСОБА_2 звернулась до страхової компанії з письмовою заявою про виплату суму страхового відшкодування в розмірі 20899,92 грн. (вартість відновлювального ремонту та вартість висновку експерта).

Як вбачається з постанови Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року на момент виникнення ДТП водій ОСОБА_5 знаходився у трудових відносинах з відповідачем ПрАТЯ «Натурфарм».

Крім того позивачі зазначили, що всі ці події не могли не вплинути і на їх моральний стан. За весь період знаходження їх автомобіля на ремонті після ДТП до кінця квітня 2014 року ОСОБА_3 вимушений був кожного тижня за особистий рахунок їздити у справах, пов'язаних з виконаннями трудових обов'язків до м. Чугуїв Харківської області, та неодноразово до обласної стоматологічної поліклініки на конференції до м. Харкова оскільки працює лікарем-стоматологом в Введенській медичній амбулаторії. Позивачка ОСОБА_2 є людиною похилого віку, постійно потребую медичної допомоги, також вимушена була користатись громадським транспортом, або допомогою сторонніх людей для відвідування лікарів в м. Харкові та в м. Чугуїв Харківської області. Неможливість використовуваній тривалий час належного їм автомобіля стало наслідком втрати привичного образу життя, послідуючий його ремонт викликав труднощі з пошуком коштів на його відновлення (позичання грошей у сторонніх людей), тому моральну (немайнову) шкоду позивачі оцінюють в розмірі 7000,00(сім тисяч) грн.

Представник відповідача ПрАТ «Європейськийі страховий альянс» позовні вимоги не визнав та звернувся до суду з письмовими запереченнями, в яких зазначив про те, що 04.08.2014р. вх. 11/1080 Київська Дирекція ПрАТ "Європейський страховий альянс" отримала заяву про виплату страхового відшкодування від ОСОБА_2

Разом з заявою про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_2 надала Товариству висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 110 від 31.03.2014р., складеного Харківським НДІСЕ. Відповідно до даного дослідження, вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням зносу), завданого власнику автомобіля ВАЗ 2110 держ. НОМЕР_4, складає 14 344,14 (чотирнадцять тисяч триста сорок чотири грн. 14 коп.).

Належна сума страхового відшкодування ОСОБА_2 за вирахуванням ПДВ , складає 11 953,45 (одинадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн.. 45 коп.).

Після отримання від ОСОБА_2 копії паспорта та ідентифікаційного коду, Страховиком було підготовлено справу до виплати відшкодування. 19.11.2014 року, було складено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого, окрім суми страхового відшкодування ОСОБА_2 було компенсовано витрати за проведення експертизи в розмірі 823,20 (вісімсот двадцять три грн. 20 коп.).

19.11.2014 року, було складено та затверджено страховий акт на суму 12776,65 грн.

19.11.2014р. на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 2776,65 грн.

20.11.2014р. на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 5000,00 грн.

28.11.2014р. на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 5000,00 грн.

Загалом ОСОБА_2 було перераховано 12776,65 грн. страхового відшкодування.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Натурфарм» проти позовних вимог до ПрАТ «Натурфарм» заперечувала посилаючись на те, що позивач не надав доказів причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, розрахунку або з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, а також у чому саме були його страждання та яким чином вони проявлялись.

3-я особа ОСОБА_5 проти задоволення вимог про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Натурфарм» заперечував, бо вважав, що своїми діями не завдавав моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки не приховував від учасників ДТП та суду будь-яких відомостей про розгляд справи та не чинив позивачу перешкод у зверненні до страхової компанії для отримання виплат.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Натурфарм» на користь ОСОБА_2 франшизи у розмірі 510 грн. Стягнути з ПрАТ «Натурфарм» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовні вимоги - залишено без задоволення.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв'язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об'єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені в статті 1188 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно до ст. 22 Закону, страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом.

Як встановлено по справі, 14.12.2013 року о 14-54 год. на вул. Шевченко поблизу будинку №67 в м. Харкові відбулося зіткнення а/м «Сітроен» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, а/м «Шевроле Авео» р.н.НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7. а/м «ВАЗ 217030» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 та а/м «ВА321 10» р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, що вбачається з довідки №61/6519 від 23.12.2013 року наданої СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та довідки№61/3-745 від 10.06.2014 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014 року було змінено постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_5 та зазначено: «Визначити в мотивувальній частині постанови, що 14.12.2013 року о 14-00 год.54 хв. на вул. Шевченка поблизу будинку №67 в м. Харкові, відбулося зіткнення а/м «Сітроен» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, а/м «Шевроле Авео» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7. а/м «ВАЗ 217030» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8. та а/м «ВАЗ 2110» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3».

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВА32110» р.н. НОМЕР_4, який належить позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя, було пошкоджено, у зв'язку з чим позивачі вважали, що мають право на відшкодування реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого, правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки ст. 26.1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає можливості стягнення моральної шкоди за відсутності шкоди, заподіяної здоров'ю.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Також судова колегія погоджується з висновками суду стосовно відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Натурфарм», оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка та правильно визначена юридична природа цивільних правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Суд розглянув справу на підставі наданих доказів, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду постановлено згідно до ст. 213 ЦПК України, а тому воно законно і обґрунтовано.

Доводи апелянта є несуттєвими й висновків суду стосовно вирішеного цивільно-правового спору вони не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312, 313- 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії