АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8997/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1023/15 Доповідач - Гурзель І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2, представника відповідача ТзОВ "АГРО-ЛОГІСТИКА" Юхимець Г.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛОГІСТИКА" про зміну дати звільнення із обійманої посади, стягнення середнього заробіту за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року до Тернопільського міськрайонного суду звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛОГІСТИКА» про зміну дати звільнення із обійманої посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції, стягнення моральної шкоди.

В обгрунтуванні вимог вказала, що , працювала директором у ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» з липня 2011 року. Наказом № 7 від 25 квітня 2013 року її було звільнено із обійманої посади. Із зазначеним наказом її не було ознайомлено, а про факт звільнення проінформовано повідомленням за № 11 від 25 квітня 2013 року. В зазначеному повідомленні інформувалось про те, що її звільнено на підставі наказу та просять з'явитись в офіс для отримання трудової книжки.

Зазначає, що офіс ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» і місце проживання знаходяться за одним адресом, тобто в АДРЕСА_1. Про зміну адреси офісу її повідомлено не було.У останній робочий день відповідач не видав трудову книжку, чим порушив ст. 47 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. У разі затримки видачі трудової книжки днем звільнення вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п. 2.10 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників".

А тому із вказаних підстав ОСОБА_1, виходячи із змісту останньої заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27 квітня 2015 року, просила зобов'язати ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» змінити дату її звільнення з 25.04.2013 року на момент фактичної видачі трудової книжки - 03.08.2013 року, стягнувши з ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» в її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 6 723 грн. з врахуванням індексу інфляції, що становить 3 415 грн.28 коп., а разом до стягнення - 10 138 грн. 28 коп., а також стягнути з ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» в її користь моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовільнити її позовні вимоги.

Зокрема ОСОБА_1 вказує на те, що висновок суду, щодо недоведення нею вини відповідача у затримці трудової книжки не відповідає дійсним обставинам справи і прямо суперечить їм. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримали в частині виплати грошових сум, зіславши на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» - Юхимець Г.І. апеляційної скарги не визнала і пояснила, що судом було повно і об'єктивно встановлені обставини справи і ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення .

Відповідно до ст.307, 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» № 16, від 30 жовтня 2013 року - директор ОСОБА_1 перебувала у відпустці із 01 квітня 2013 року по 24 квітня 2013 року. 25 квітня 2013 року засновником товариства ОСОБА_5 у присутності економіста з фінансової роботи ОСОБА_6 складено акт про відсутність 25.04.2013 року директора ОСОБА_1 на робочому місці - в офісі ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Л. Українки, 21/7, протягом усього робочого дня - з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин без поважних причин .

Відповідно до рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» від 25 квітня 2013 року - ОСОБА_1 усунуто від виконання обов'язків директора ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА».

Також, наказом засновника ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» ОСОБА_5 № 7, від 25 квітня 2013 року розірвано контракт з директором ТзОВ «АГРО ЛОГІСТИКА» ОСОБА_1, а також на підставі підпункту 6.3.4. пункту 6.3. контракту та звільнено з роботи з підстав передбачених контрактом (п. 8 ст. 36 КЗпП України).

Крім того, згідно з листом за № 11, від 25 квітня 2013 року ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" повідомляло ОСОБА_1 про те, що її згідно наказу № 7 від 25 квітня 2013 року звільнено із посади директора ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" та просило з'явитись в офіс за трудовою книжкою.

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 за № 440753, місцезнаходженням юридичної особи ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" є АДРЕСА_1, дата проведення державної реєстрації 14.07.2008 року, номер запису в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 1 004687 (а.с.13 ).

Також, згідно протоколу загальних зборів учасників №1, від 25 квітня 2013 року, вирішено змінити адресу місце знаходження ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" АДРЕСА_1, на м. Тернопіль, вул.Вояків дивізії Галичина, будинок 11, квартира 4. ( а.с. 42)

Про зміну адреси юридичної особи ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_1, повідомлена не була.

Як пояснила апелянт, вона в червні 2013 року зверталась до нового директора ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_6 за зазначеною адресою в м. Тернопіль, вул.Вояків дивізії Галичина, 11/4 про видачу їй трудової книжки, однак він пояснив, що її трудової книжки у нього не має.

Доводи представника відповідача ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" про те, що ОСОБА_1 знала про необхідність з'явитись в м. Луцьк за трудовою книжкою, колегією суддів до уваги не приймаються, так як відомості зазначені в Статутних документах повинні відповідати дійсності. Жодних доказів, які б підтверджували місце праці ОСОБА_1 в офісі ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" в м. Луцьк суду представлено не було. Тим більше, адреса офісу, яку вказує представник ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" Юхимець Г.І., є адресою квартири засновника ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_5

Як пояснила сама ОСОБА_1 вона здавала в м. Тернополі в ДПІ звіти про діяльність фірми ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА", яка сплачувала податки за місцем реєстрації в м.Тернопіль і працювала восновному в м. Тернополі.

Крім того, трудові книжки працівників повинні зберігатись за місцем знаходження підприємства, а отже за його юридичною адресою, що випливає зі змісту п.7.1. Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" де зазначається, що книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням, працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку. Книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книга обліку руху трудових книжок мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені підписом керівника підприємства і печаткою.

Також, в силу вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно пунктів 4.1, 4.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноважен ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Також, слід зазначити, як пояснила ОСОБА_1 вона намагалась працевлаштуватись або стати на облік у центр зайнятості державної служби зайнятості, в чому їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністью трудової книжки.

Дані доводи апелянта, суд приймає до уваги, так як п.3 Постанови КМУ від 20 березня 2013 р. № 198 "Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості).

Тому, ОСОБА_1 не мала можливості звернутися до центру зайнятості державної служби зайнятості, через відсутність у неї трудової книжки, що не давало змоги здійснити процедуру реєстраціїї її як безробітної, чим порушело її права на отримання грошової допомоги по безробіттю.

За вказаних обставин доводи апелянта в тому, що відповідач ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" не повернуло їй трудову книжку відповідно до зазначених строків в законодавстві та не здійснило виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обгрунтованими і такими, що відповідають дійсним обставинам справи та підлягають до задоволення.

Так, згідно довідки про середню заробітну плату(дохід) від 30.10.2013 року, вих.№ 17 представленої ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" дохід ОСОБА_1 становив: березень 2013 р.- 1900 грн; лютий 2013 р.- 2000 грн.; січень 2013 р.- 2000 грн.; грудень 2012р. - 2000 грн.; листопад 2012р.- 2000 грн.; жовтень 2012р.- 2000 грн. Усього заробіток за 177 календарних дні склав 11 900 грн., а середньоденний 67 грн. 23 коп. Таким чином час затримки у видачі трудової книжки з 26.04.2013 року по 3.08 2013 року становить 100 днів. Таким чином, 100 * 67,23 = 6 723. Індекс інфляції з 03.08.2013 р. по 26.04.2015 р. Становив 1.508, сума боргу невиплати заробітної плати склала 6 723 грн., з урахуванням сукупного індексу інфляції за вказаний період, інфляційне збільшення суми боргу становить 3 415 грн. 28 коп. , що взагальному становить 10 138 грн. 28 коп.

Також, згідно роз'яснення, викладеного в п.32 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Щодо, вимог апелянта про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вони пред'явлені необґрунтовано і до задоволення не підлягають.

Так, відповідно до ст.237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На виконання вимог ст.60 ЦПК України, ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження факту спричинення моральної шкоди.

Виходячи з наведеного, судова колегія прийшла до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без з'ясування усіх оставин, а тому вбачаються підстави для його скасування .

Керуючись ст.ст. 47, 116, 237-1 КзпП України, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційної інстанції,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року - частково скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛОГІСТИКА" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відвідальністю "АГРО ЛОГІСТИКА" на користь ОСОБА_1 6 723 (шість тисяч сімсот двадцять три) гривні виплат належних сум при звільненні у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки та 3 415 (три тисячі чотириста п'ятнадцять) гривень 28 коп. інфляційних нарахувань.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з того дня може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель