У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,
Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 11 травня 2004 року між ним та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № РLC0РК00000002, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 25 тис. грн зі сплатою 2,25 % на місяць терміном до 11 травня 2005 року.

У зв'язку з тим що ОСОБА_6 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, станом на 11 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 114 166 грн 46 коп., яку банк просив стягнути з відповідачки.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2013 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 865 грн 36 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що 11 травня 2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір

№ PLCOPK00000002, згідно з п. 1.1 якого остання отримала кредит у розмірі 25 тис. грн зі сплатою 2,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном до 11 травня 2005 року (а. с. 5-6).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором станом на 22 червня 2005 року утворилася заборгованість у розмірі 27 913 грн 89 коп., яка рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2006 року стягнута з відповідачки (а. с. 35-37).

Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 29 травня 2008 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-92, виданого 10 липня 2006 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 913 грн 89 коп., закрито, оскільки борг погашено у повному обсязі (а. с. 38).

Звертаючись до суду з цим позовом банк, надав суду розрахунок, згідно з яким станом на 11 жовтня 2013 року за кредитним договором від 11 травня 2004 року № PLCOPK00000002 утворилася заборгованість у розмірі 114 166 грн 46 коп., з якої: 20 662 грн 99 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 93 503 грн 47 коп. - пеня (а. с. 4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань зазначені у ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно умов кредитного договору, у разі порушення позичальником умов договору банк вправі вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів.

У зв'язку із допущеною заборгованістю зі сплати чергових платежів позивач у 2005 році скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Наслідком такого звернення стало ухвалення 10 липня 2006 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 913 грн 89 коп., яке у 2008 році виконано у повному обсязі, у зв'язку з чим отримання процентів за кредитним договором припинилося.

На вказані обставини і вимоги закону апеляційний суд уваги не звернув.

Оскільки апеляційним судом не дотримано вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановлено фактичних обставин, неправильно застосовано норми матеріального права, не досліджено доказів, наданих сторонами, та не надано цим доказам відповідної правової оцінки, рішення апеляційного суду належить скасувати, а справу - передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
О.М. Ситнік