Справа № 515/1701/15-ц
Провадження № 2/515/2233/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Чебан А.П.

за участі:

секретаря Дечевої І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

20 травня 2011 року мати позивача, ОСОБА_4, вчинила на користь ОСОБА_3 заповіт у Струмківській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, яким заповіла останній земельну ділянку, належну їй на праві приватної власності, згідно державного акту серії ЯЖ №318845, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

16 листопада 2012 року мати позивача, ОСОБА_4, померла у м.Татарбунари у лікарні у віці 71 рік.

Після її смерті залишилась земельна ділянка, площею 3,79 га на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318845, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 12 січня 2010 року. Вищезазначену земельну ділянку позивач має право успадкувати як спадкоємець за заповітом.

Позивач вказує, що вона звернулась до нотаріуса Татарбунарського району з приводу прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, ОСОБА_4, але отримала від нього відмову у звязку з тим, що позивач пропустила шестимісячний строк для надання заяви про прийняття спадщини та втратила правовстановлюючий документ.

У звязку з втратою оригіналу державного акту, відмовою нотаріуса виник спір про право, а тому факт сумісного проживання з спадкодавцем позивач просить встановити в позовному провадженні.

За таких обставин ОСОБА_3 вимушена звернутися до суду для захисту своїх майнових спадкових прав.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, до судового засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі (а.с.24).

Повноважний представник відповідача, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, але надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.25).

Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено наступне.

ОСОБА_4, яка померла 16 листопада 2012 року в м.Татарбунари Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318845, виданого 12 січня 2010 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №38, належало майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 3,79 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області масив №72 ділянка №26, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-10).

За свого життя ОСОБА_4 заповіла земельну ділянку, що належала їй на праві особистої власності (що підтверджується державним актом серії ЯЖ №318845, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №38), яка розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, своїй дочці, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачу у справі, і яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої, в чому їй було відмовлено, оскільки нею було пропущено строк для прийняття спадщини та відсутній правовстановлюючий документ. З приводу втрати вищевказаного документу позивач подала обяву до районної газети «Татарбунарський вісник» (а.с.6, 15-16).

ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання 04 липня 1969 року уклала шлюб з ОСОБА_6, після чого їй було присвоєно прізвище «Мельник» (а.с.12-13).

Починаючи з серпня 2012 року ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з дочкою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка здійснювала догляд за хворою матірю, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради від 04.08.2015 року №874 (а.с.14).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №41489340 від 14.09.2015 (а.с.22), інформація щодо спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_4, яка померла 16 листопада 2012 року, у Спадковому реєстрі відсутня.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний повноважним представником відповідача, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб з наступних підстав.

ОСОБА_3 не може оформити документи на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 16 листопада 2012 року в м.Татарбунари Одеської області, оскільки їй відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після померлої, з причин пропущення нею строку на прийняття спадщини та відсутності оригіналу правовстановлюючого документу.

Позивач дійсно, крім звернення до суду, не може встановити факт сумісного проживання з матірю, оскільки в цьому випадку, а саме при проживанні позивача у її матері без реєстрації, інший порядок не передбачений діючим законодавством.

У суду не викликають сумніву надані суду письмові докази сумісного, постійного проживання позивача разом з її матірю.

Таким чином, суд, оцінюючи обставини справи та досліджені в судовому засіданні письмові докази, вважає встановленим факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КЕ №923203, виданий Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області 02 лютого 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, разом з ОСОБА_4, яка померла 16 листопада 2012 року в м.Татарбунари Одеської області, проживали постійно сумісно на день смерті останньої.

Щодо позовних вимог визнання права власності, то суд керується наступним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з ст.1216 ЦК України - Спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця), до інших осіб( спадкоємців).

Відповідно до ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач, у звязку з тим, що несвоєчасно подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої та втратила правовстановлюючий документ, позбавлена можливості оформити право на спадщину в державній нотаріальній конторі, а отже її право оспорюється, і, таким чином, на думку суду, повинна бути визнана власником зазначеного майна в судовому порядку, бо в судовому засіданні встановлено факт сумісного постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з ОСОБА_4, яка померла 16 листопада 2012 року в м.Татарбунари Одеської області, на час смерті і вона позбавлена можливості іншим чином отримати документ, що засвідчує її право власності на це майно.

Таким чином право позивача щодо визнання за нею права власності на цю земельну ділянку підлягає захисту, оскільки не визнання за нею права власності на зазначене майно та не отримання відповідного документу, заважає їй володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 316,319,328, 392, 1216,1233-1235,1268, ЦК України, ст.ст. 88, 174,209, 213,256-269 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КЕ №923203, виданий Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області 02 лютого 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, яка померла 16 листопада 2012 року в м.Татарбунари Одеської області, яке складається з земельної ділянки загальною площею 3,79 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області масив №72 ділянка №26, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318845, виданого 12 січня 2010 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №38.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.П.Чебан