Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 323/3709/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Щербань Л.С.
Провадження № 22-ц/778/2926/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в квітні 2004 року його батько - ОСОБА_6, маючи на меті забезпечити його житлом, придбав у ОСОБА_3 частину об'єкта нерухомості в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області по вул. Хмельницького Богдана, буд. 33, який його батько мав намір після переобладнання під житло зареєструвати на його ім'я.

Даний об'єкт нерухомості знаходиться в житловому будинку в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області по вулиці Хмельницького Богдана, 33, розташований на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку та належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1997 року. Відповідач передала всі оригінали на нерухоме майно батькові позивача, та уповноважила в 2005 році ОСОБА_5, на підставі нотаріально посвідченої довіреності за реєстраційним № 2509, привести у відповідність документацію на вказаний об'єкт нерухомості та звертатися до Комишуваської селищної ради про отримання дозволу на проведення реконструкції вказаних приміщень на першому поверху житлового будинку 33 по вулиці Хмельницького Богдана у житлову квартиру.

Відповідно до рішення № 89 виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 24.04.2007 року було затверджено акт вибору обстеження вбудованого приміщення п'ятиповерхового житлового будинку, надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення архітектурно-планувального завдання. На підставі виданих дозволів та виготовленої і затвердженої архітектурно-будівельної документації, з дозволу уповноваженого за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_5, позивачем було переобладнано нежитлові приміщення у житлову квартиру. Саме позивачем сплачувались всі платежі по переобладнанню під житлову квартиру та здійснювався догляд за прибудинковою територією. Весь цей час позивач вважав себе єдиним власником квартири, в якій він проживає з членами своєї родини.

Вирішивши зареєструватися в зазначеній вище квартирі, позивач довідався, що на сьогоднішній день документи на його ім'я батько так і не оформив.

За його зверненням до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області 25 вересня 2014 року було прийнято рішення про переведення нежитлового приміщення у житлове - квартиру в багатоквартирному житловому будинку та присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1.

Позивач постійно володіє та розпоряджається об'єктом нерухомості з квітня 2004 року, підтвердженням чого є акт обстеження фактичного користування та володіння нерухомим майном. Весь цей час саме позивач обслуговував цей об'єкт нерухомості, переобладнав його в житлову квартиру за власні кошти та кошти свого батька - все це позивач робив бо весь час вважав саме себе єдиним власником об'єкта нерухомості.

Позивач зазначає, що добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним об'єктом нерухомості протягом понад 10 років, що підтверджується як документально, так і фактичними обставинами.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - квартиру № 25, розташовану за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вулиця Хмельницького Богдана, будинок 33, з правом реєстрації у відповідних органах.

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - квартиру № 25, розташовану за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вулиця Хмельницького Богдана, будинок 33, з правом реєстрації у відповідних органах.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про визнання права власності за набувальною давністю, суд першої інстанції виходив із того, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном з квітня 2004 року, а отже набув на нього право власності. Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За розясненнями п.п. 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

За змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу двох вбудованих магазинів від 18.12.1997р., належать два вбудованих магазина у 24-х квартирному будинку, що знаходиться за адресою: смт. Комишуваха, вул. Б. Хмельницького № 33 Запорізької області Оріхівського району, розмір загальної площі 297,2 кв.м. Договір посвідчено Пологівською товарною біржою «Агропром-Інвест», реєстраційним № Н-21. (а.с. 4-5).

На підставі вказаного договору право власності ОСОБА_3 зареєстровано у Пологівському БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням на вищевказаний обєкт нерухомості (а.с. 6).

На підставі договору купівлі продажу, посвідченого Пологівською товарною біржою «Агропром-Інвест» 02.11.2000 року, р.№ КШН-24 ОСОБА_3 продала 35/100 частин двох вбудованих магазина у 24-х квартирному житловому будинку, що розташований: смт. Комишуваха, вул. Б. Хмельницького № 33 Запорізької області Оріхівського району, що в подальшому були виділені в одиницю (а.с. 5 зв.).

Як вбачається з копії нотаріально посвідченої довіреності від 24.07.2005 року, зареєстрована в реєстрі за № 2509, відповідач уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продати за ціну та на умовах за їх розсудом належне їй нежитлове приміщення, яке складається з двох вбудованих магазинів за адресою: смт. Комишуваха, вул. Б. Хмельницького № 33 Запорізької області Оріхівського району (а.с. 9).

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.10.2005 року визнано дійсним договір купівлі-продажу двох вбудованих магазинів в будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області від 18.12.1997р., зареєстрований ПТБ «Агропром-Інвест» за реєстраційним № Н-21. Визнано за ОСОБА_3 право власності на два вбудованих магазина в будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, загальною площею 297,2 кв.м. Рішення вступило в законну силу 17.10.2005р., в апеляційному порядку не оскаржено (а.с. 7).

Рішенням № 89 виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 24.04.2007 року було затверджено акт обстеження вбудованого приміщення житлового п'ятиповерхового будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха щодо можливості його реконструкції в житлове. Надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку архітектурно-планувального завдання для проектування та розробки проекту по реконструкції вбудованого приміщення житлового п'ятиповерхового будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха в житлове (а.с. 14).

Згідно акту обстеження фактичного користування (володіння) фізичною особою нерухомим майном від 22 вересня 2014 року, складеними депутатами Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області та представниками громади, приміщення двох вбудованих магазинів житлового будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха з квітня 2004 року було передано у користування ОСОБА_4, котрий за власний кошт переобладнав ці приміщення в квартиру. Позивач обслуговує цей обєкт нерухомості, проживає в ній з членами своєї родини, сплачує платежі (а.с. 8).

Рішенням Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області за № 64 від 25 вересня 2014 року переведено нежитлове приміщення вбудованого приміщення житлового багатоквартирного будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха у житлове - квартиру в багатоквартирному житловому будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха. Присвоєно нову поштову адресу квартирі в багатоквартирному житловому будинку № 33 по вул. Б. Хмельницького в смт. Комишуваха: квартира № 25. Рекомендовано заявнику ОСОБА_4 в порядку, визначеному приписами ст. 344 ЦК України, звернутися до суду для врегулювання питання володіння зазначеною квартирою (а.с. 17).

Як зазначив у письмовій заяві в адресу суду ОСОБА_5, у 2004 році батько позивала придбав у ОСОБА_3 об'єкт нерухомості в смт. Комишуваха по вул. Хмельницького Богдана, буд. 33, який він хотів оформити на свого сина ОСОБА_8, який мав намір переобладнати приміщення в житлову квартиру для свого проживання та проживання своєї родини. Відповідач уповноважила його для оформлення необхідних документів, надавши відповідну довіреність, за якою він мав не тільки переоформити документи на житло з нежитлового приміщення, а ще й укласти відповідну угоду з батьком позивача для придбання останнім вже квартири для сина. За його участю батько позивача сплачував необхідні платежі, а він разом з позивачем по справі займався документацією для переобладнання приміщення під квартиру та переоформлення на його ім'я, але на сьогоднішній день так до кінця і не оформив документи. Відтак, юридично вже переобладнана квартира залишилась за ОСОБА_3, хоча практично з 2004 року це приміщення, а потім вже переобладнана квартира, перебуває у користуванні та володінні позивача (а.с. 27, 28).

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_6 (батько позивача), він придбав у відповідача об'єкт нерухомості для свого сина, і мав намір оформити всі документи на об'єкт нерухомості на його ім'я, але за весь цей час він так і не оформив документи на ім'я сина (а.с. 29).

Сторонами не оспорюється той факт, що позивач тривалий час відкрито, безперешкодно та безперервно користується спірною нерухомістю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що позивач, користуючись спірною квартирою з квітня 2004 року, був добре обізнаний про те, що володіє чужою річчю, так як право власності на нерухомість за нею було визнано тільки 07 жовтня 2005 року на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.10.2005р., тому висновок суду про те, що позивач являється власником спірної квартири на підставі ст. 344 ЦК України суперечить як фактичним обставинам справи, так і вимогам Закону.

Зазначені доводи не спростовують правильність висновків суду, позивач довів, що він не знав і не повинен був знати, що володіє річчю незаконно. Будь-яких належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, на спростування висновку суду першої інстанції відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної інстанції, які б суд апеляційної інстанції міг би дослідити у відповідності до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, не надано.

Посилання на те, що право власності на нерухомість за ОСОБА_3 було визнано тільки 07 жовтня 2005 року на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.10.2005р. також не є підставою для скасування рішення. Як зазначалося вище, спірна нерухомість належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу двох вбудованих магазинів від 18.12.1997р., після укладення зазначеного договору право власності ОСОБА_3 на підставі вказаного договору зареєстровано у Пологівському БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням на вищевказаний обєкт нерухомості (а.с. 6).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача судових витрат у вигляді судового збору в сумі 140 грн., понесених нею при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: