У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корольчук Ольга Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Людмила Георгіївна, про визнання нікчемним акта продажу з прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна, витребування майна та визнання права власності на майно та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Людмила Георгіївна, про визнання права власності на майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання нікчемним акта продажу з прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна, витребування майна та визнання права власності на майно.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років померла рідна сестра позивача - ОСОБА_12, яка на час смерті мешкала в своїй квартирі АДРЕСА_1. До часу смерті позивач постійно спілкувався з сестрою, підтримував з нею тісні родинні стосунки, відвідував її за місцем проживання та в лікарні. Оскільки на час смерті ОСОБА_12 спадкоємців першої черги у неї не було, позивач як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., який за його заявою відкрив спадкову справу.

Під час оформлення спадщини було з'ясовано, що квартира його сестри була зареєстрована в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в м. Києві на іншу особу - ОСОБА_8

Як стало відомо позивачу, 09 серпня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів ОСОБА_7 і зареєстровано в нотаріальному реєстрі за № 2211 та за № 00 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. У вказаному свідоцтві також зазначено, що свідоцтво видано на підставі акта відділу державної виконавчої служби від 25 липня 2013 року і відповідно до вказаного документа ОСОБА_7 придбав квартиру, яка раніше належала ОСОБА_12 з прилюдних торгів. При цьому, наступного дня - 10 серпня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири.

За своє життя ОСОБА_12 ніколи не мала ніяких боргів чи судових спорів щодо стягнення з неї грошових сум, у зв'язку з чим відносно неї ніколи не відкривалось виконавче провадження. Таким чином, оскільки ОСОБА_12 ніколи не мала боргів перед Страховою компанією «Каштан», і будь-яких судових процесів щодо стягнення з неї таких боргів не відбувалось, позивач вважав, що в державній виконавчій службі ніколи не складали акт продажу майна - квартири ОСОБА_12 з прилюдних торгів. У зв'язку з чим нотаріус Мельниченко І.О. 09 серпня 2013 року видала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на ім'я ОСОБА_7 на підставі підроблених документів.

Крім того, як стало відомо позивачу, відповідач ОСОБА_7 підробив документи щодо нібито продажу квартири з прилюдних торгів і тому на сьогоднішній день за заявою позивача Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві розглядається кримінальне провадження щодо заволодіння його спадковим майном, яке залишилось йому після смерті його сестри ОСОБА_12

На підставі зазначеного та враховуючи те, що прилюдні торги фактично не проводились, правочину, за яким була відчужена спірна квартира, не існувало, а акт продажу майна, складений ВДВС, є підробленим, свідоцтво видане на ім'я ОСОБА_7 про придбання останнім майна з прилюдних торгів позивач вважає недійсним.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати нікчемними акт продажу з прилюдних торгів квартири, який посвідчений начальником ВДВС ОСОБА_13, свідоцтво від 09 серпня 2013 року, видане нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. про придбання квартири з прилюдних торгів ОСОБА_7, витребувати квартиру з чужого незаконного володіння добросовісного набувача ОСОБА_8 та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_12 - квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення ОСОБА_6 та всіх інших осіб присутніх в квартирі під час виселення.

На обґрунтування вимог ОСОБА_8 посилалася на те, що нею було придбано вказану квартиру, про що було укладено договір купівлі-продажу від 10 серпня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 661. Також 10 серпня 2013 року відбулась і державна реєстрація її права власності на квартиру та зареєстрована за № 660 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

При цьому, ОСОБА_8 зазначала, що вказану квартиру вона придбала за 80 000 доларів США і, відповідно до попередньої домовленості з колишнім власником квартири, взяла на себе всі витрати з оформлення придбання нею квартири, а продавець взяв на себе зобов'язання передати їй ключі від квартири через два тижні.

Разом з тим, після передачі ОСОБА_8 ключів від квартири, вона не змогла потрапити до неї, оскільки в ній незаконно перебував ОСОБА_6 та інші люди, які йому допомагали та нині допомагають перешкоджати їй в законному користуванні, володінні та розпорядженні вказаною квартирою. Вказувала, що ніколи не зустрічалась з цими людьми і взагалі їх не знає, а при спілкуванні з ОСОБА_6 дізналась, що останній стверджує, що він є спадкоємцем особи, яка раніше проживала у цій квартирі, і саме тому він має право користуватися квартирою, яка законно була придбана нею.

Крім того, ОСОБА_8 зазначала, що жодних доказів, що ОСОБА_6 має законне право на цю квартиру, останній не надавав, а всі звернення її до ОСОБА_6 щодо повернення їй квартири не дали жодного результату. ОСОБА_6 вважає, що він є власником квартири і право ОСОБА_8 на спірну квартиру не визнає.

На підставі зазначеного ОСОБА_8 вважала такі дії ОСОБА_6 протиправними, у зв'язку з чим просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Відділ державної виконавчої служби, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., про визнання нікчемними акту продажу з прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна, витребування майна та визнання права власності на майно об'єднано в одне провадження з позовними вимогами ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., про визнання права власності на майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Витребувано від добросовісного набувача ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 кв. м, жилою площею 28 кв. м.

Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 кв. м, жилою площею 28 кв. м. В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 судові витрати у сумі 3 555 грн 70 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року в частині визнання в порядку спадкування за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 кв. м, жилою площею 28 кв. м скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 порушує питання про зміну рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про витребування майна у добросовісного набувача та визнання права власності на майно за нею, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_12, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Третій Радянський» № 89 від 20 травня 1993 року та копією реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24 червня 1993 року (а. с. 10, 11, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 28 березня 2013 року НОМЕР_1 ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис № 5582 (а. с. 16, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина на усі права та обов'язки, що належали ОСОБА_12 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

ОСОБА_12 на випадок своєї смерті було складено заповіт, відповідно до якого усе майно, де б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала своєму сину - ОСОБА_15 (а. с. 201, т. 1). Проте, відповідно до свідоцтва про смерть від 11 березня 2013 року НОМЕР_2 ОСОБА_16, який був спадкоємцем за заповітом на випадок смерті ОСОБА_12, помер (а. с. 202, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про народження від 19 жовтня 1948 року НОМЕР_3, свідоцтва про одруження НОМЕР_4, свідоцтва про народження від 06 травня 1948 року та свідоцтва про одруження від 15 березня 1951 року НОМЕР_5 ОСОБА_6 є рідним братом ОСОБА_12 (а. с. 12, 15, т. 1).

ОСОБА_6 є спадкоємцем другої черги на спадкування за законом після смерті ОСОБА_12

Відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. від 30 жовтня 2013 року № 243 ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_12 (а. с. 46, т. 1), на підставі чого за заявою ОСОБА_6 було заведено спадкову справу № 54621917 (а. с. 14, т. 1) та отримано заяву від останнього про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_12 (а. с. 17, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого та виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., 09 серпня 2013 року ОСОБА_7 на підставі акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником ВДВС ОСОБА_13, була придбана квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 кв. м, жилою площею 28,0 кв. м, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_12 (а. с. 120, т. 1).

На підставі вказаного свідоцтва 10 серпня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л.Г., відповідно до якого ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 118-119, т. 1).

Згідно з актом, підставою для проведення прилюдних торгів є примусове виконання виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 01 грудня 2009 року № 2-357-1 виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_12 в розмірі 360 000 грн на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» (далі - ПрАТ «СК «Каштан») (а. с. 208, т. 1).

Відповідно до листа ВДВС від 22 січня 2014 року№ дв/2, перевіркою журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, та згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, встановлено, що виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_12 на користь ПрАТ «СК «Каштан» до відділу не надходили та на виконанні не перебувають. Вказаним листом повідомлено, що акт продажу майна на прилюдних торгах від 25 липня 2013 року відділом ВДВС не видавався, відбиток печатки та підписи державного виконавця Андрійко Є.Л. та начальника відділу Гоцій Б.І. не відповідають дійсності (а. с. 24, т. 2).

Вказані обставини також підтверджуються і листом ПрАТ «СК «Каштан» від 10 жовтня 2013 року № 351, в якому зазначено, що ОСОБА_12 не мала грошових зобов'язань перед ПрАТ «СК «Каштан», та листом Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року № 54557/13-Вих/01-11/КА-13 про те, що цивільна справа за позовом ПрАТ«СК «Каштан» до ОСОБА_12 про стягнення грошових коштів, в алфавітних покажчиках за 2009-2010 роки не знайдена (а. с. 219, 220, т. 1).

Відповідно до змісту повідомлення від 17 січня 2013 року №53/16-0013958 слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Білінського О.В. про початок досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0013958 від 05 вересня 2013 року про те, що 09 серпня 2013 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, невстановлені особи, шахрайським шляхом, оформивши документи на право власності, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 (а. с. 14, т. 2). При цьому, постановою про залучення до кримінального провадження потерпілого від 17 січня 2014 року, ОСОБА_6 залучено, як потерпілого, до зазначеного кримінального провадження (а. с. 15, т. 2).

Захист порушеного права можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна.

У справі, яка переглядається, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, вважаючи, що акт продажу майна на прилюдних торгах є підробленим, а тому правочин щодо придбання ОСОБА_7 на публічних торгах квартири є неукладеним, правильно вважали, що квартира вибула з власності спадкодавця поза його волею, тому наявні підстави для її витребування на користь ОСОБА_6, як спадкоємця ОСОБА_12

При цьому, суди попередніх інстанцій відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_8, правильно виходили з того, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_6 про витребування майна підлягають задоволенню, то її вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та встановлених обставинах справи.

З огляду на викладене оскаржувані рішення судів в указаній частині позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами в цій частині норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає змісту ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

В іншій частині правильність рішення суду апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки сторонами оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук