АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1265/13-ц 22-ц/774/503/К/15
Справа № 177/1265/13-ц Головуючий в суді першої Провадження 22-ц/774/503 /К/15 інстанції - Строгова Г.Г.
Категорія № 48 (4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Савіної Г.О.,

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року, з урахуванням додаткового рішення від 23 лютого 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволені частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4:

- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- трактор колісний МТЗ-50, НОМЕР_4, вартістю 11358,00 грн.;

- комбайн зернозбиральний СК-5М «НИВА» НОМЕР_5, вартістю 11385,00 грн.;

- причіп, 2ПТС-4, вартістю 3805,00 грн.;

- прес шнековий, вартістю 6900,00 грн.;

- сіялку СУПН-8-01, вартістю 19581,00 грн.;

- насос шестерний масляний, вартістю 159,72 грн.

Поділено домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частини вказаного домоволодіння та вказаних земельних ділянок.

Поділено спільне майно подружжя.

Виділено ОСОБА_2:

- комбайн зернозбиральний СК-5М «НИВА» НОМЕР_5, вартістю 11385, 00 грн.;

- причіп, 2ПТС-4, вартістю 3805,00 грн.,

- насос шестерний масляний, вартістю 159,72 грн.,

- прес шнековий, вартістю 6 900, 00 грн.

Всього на загальну суму 22249,72 грн.

Виділено ОСОБА_4:

- трактор Колесний МТЗ-50, НОМЕР_4, вартістю 11 358, 00 грн.;

- сіялку СУПН-8-01, вартістю 19 581, 00 грн.

Всього на загальну суму 30939,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю в вартості поділеного спільного майна в сумі 8689,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 345,91 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 12,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 400, 00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд під час поділу майна залишив поза увагою вимоги п.п. 24, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не врахував, що він є фізичною особою-підприємцем, тому таке майно як трактор, комбайн, причіп, прес, сіялка, насос не може бути визнане спільним сумісним майном та не підлягає розподілу. Крім того, судом залишено поза увагою, що сіялка і насос на момент розгляду справи фактично відсутні, тому це майно не підлягає поділу.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі також ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 викладених в уточненій позовній заяві від 18.02.2014 року. Вважає, що суд залишив поза увагою, що фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені у 2011 році, не звернув увагу на приховування ОСОБА_4 факту самовільного продажу сумісного майна подружжя: трактору "Беларус-1025", автомобілю "Nisan Terrano" та трактору колісного МТЗ-82, а також виділяючи ОСОБА_2 комбайн, причіп, насос та прес, суд не врахував, що позивач немає ніякого відношення до сільськогосподарської діяльності. Крім того, вважає, що судом не враховано наявність підстав для відступлення від рівності часток при поділі майна, оскільки донька сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить її відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_6, виконкому Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 21.01.1989 року, актовий запис №1, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року розірваний.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 36 від 19.01.2012 року.

В період шлюбу сторони придбали домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності відповідачу по первісному позову ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 10.03.1999 року, виданого згідно рішення Криворізької районної ради народних депутатів № 12/7 від 17.01.1989 року «Про дозвіл на будівництво» та акту прийняття до експлуатації, затвердженого рішенням Орджонікідзенської сільської ради від 25.07.1990 року № 21», зареєстрованого в КП «ДОР «Криворізьке БТІ» 10.03.1999 року під реєстровим № 578-12618 і записано в реєстраційну книгу № 34 (а.с. 7). Вартість зазначеного домоволодіння згідно технічного паспорту на будинок складає 80 616, 00 грн., зазначена сума вартості сторонами не оспорюється, про що вони не заперечували в судовому засіданні.

Також відповідачу ОСОБА_4 належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої, згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, станом на 17.02.2014 року складає 2 032, 15 грн.,(а.с. 227) та земельна ділянка для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої, згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, станом на 17.02.2014 року складає 27 904, 70 грн.,(а.с. 228), які зареєстровані за відповідачем по первісному позову ОСОБА_4, що вбачається з листа Управління держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області № 6563/7 від 04.12.2013 року (а.с. 210).

Крім того, сторонами під час шлюбу було придбано наступне майно:

- трактор колісний МТЗ-50, НОМЕР_4, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію машин НОМЕР_7 (а.с. 38 Том 2), вартість якого станом на 10.11.2014 року, відповідно звіту про вартість майна належного ОСОБА_4, складає 11 358, 00 грн. (а.с. 6-20 Том 2);

- комбайн зернозбиральний СК-5А «НИВА» НОМЕР_5, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію машин НОМЕР_8 (а.с. 39 Том 2), вартість якого станом на 10.11.2014 року, відповідно звіту про вартість майна належного ОСОБА_4, складає 11 385, 00 грн. (а.с. 6-20 Том 2);

- причіп, 2ПТС-4, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію машин НОМЕР_9 (а.с. 32 том 2), свідоцтва про реєстрацію машин НОМЕР_8 (а.с. 39 том 2), вартість якого станом на 10.11.2014 року, відповідно звіту про вартість майна належного ОСОБА_4, складає 3 805, 00 грн. (а.с. 6-20 том 2);

- трактор колісний «Беларус-1025», вартість якого 195 280, 00 грн., що вбачається з рахунку-фактури № ТехД000016 від 21.01.2011 року та квитанцією № 098503000 (а.с. 32-33 том 1);

- трактор колісний МТЗ-82, вартість якого зазначена позивачем та не оспорювалась відповідачем 80 000, 00 грн.;

- автомобіль «Nissan Terrano», вартість якого зазначена позивачем та не оспрювалась відповідачем 72 000, 00 грн.;

- прес шнековий, вартістю 6 900, 00 грн., що вбачається з видаткової накладної № 169 від 09.10.2009 року (а.с. 14 том 1);

- сіялка СУПН-8-01, вартістю 19 581, 50 грн., що вбачається з накладної № 0419/2 від 19.04.2004 року та рахунку № 0419/1 від 19.04.2004 року (а.с. 16 том 1);

- насос шестерний масляний, вартістю 159, 72 грн., що вбачається з накладної № 06164/02 від 12.04.2004 року (а.с. 13 том 1).

Керуючись ч. 1 ст. 22 КпШС України, ст. ст. 60, 61, 63, 65 Сімейного Кодексу України суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначене майно є спільною сумісною власністю сторін, частки яких є рівними відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23, 24 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи указані положення матеріальних правових норм, суд першої інстанції обґрунтовано визнав за кожним із сторін ідеальні частки, а саме по 1/2 часткі на домоволодіння та земельні ділянки загальною площею 0,1300 га. і загальною площею 0,2500 га., розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Кам'яне Поле, вул. Кам'яна, 86, залишивши це нерухоме майно у спільній частковій власності сторін.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено ОСОБА_2 у поділі ферми, розташованої в с. Кам'яне Поле, провулок Річковий в Криворізькому районі Дніпропетровської області, оскільки дане нерухоме майно не є їх спільною сумісною власністю, а належить на праві власності співвласників членів колишнього КСП ім. Т.Г.Шевченко.

Поділяючи рухоме майно та виділивши ОСОБА_2 комбайн зернозбиральний, причіп, насос шестерний масляний, прес шнековий, а ОСОБА_4 трактор колісний, сіялку, суд першої інстанції не визнав при цьому за кожним із них право власності на виділене майно, а також не врахував, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Указане рухоме майно ним використовується у господарській діяльності.

Відповідно ж до положень ч. 3 ст. 71 Сімейного Кодексу України речі для професійних занять присуджуються тому, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає, що вище перелічене рухоме майно, а також насос шестерний масляний, прес шнековий підлягають виділу ОСОБА_4, а його слід зобов'язати компенсувати ОСОБА_2 за належну їй 1/2 частку цього майна.

Відмовляючи ОСОБА_2 у поділі спільно нажитого майна, а саме трактора колісного МТЗ-82, вартістю 80000,00 грн. та автомобіля «Nissan Terrano» вартістю 72000,00 грн., які були зареєстровані на ОСОБА_4 та які ним були продані в 2013 та 2012 році відповідно, що підтверджено довідкою про зняття їх з реєстраційного обліку 12.11.2013 року та 23.08.2012 року відповідно, що не спростовувалося ОСОБА_4, яким не надано доказів на підтвердження, що від реалізації цих транспортних засобів він отримав грошей в меншому розмірі чим їх вартість визначила ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для їх поділу, оскільки ці транспортні засоби було знято під час перебування сторонами у шлюбі, який було розірвано в судовому порядку 13.05.2013 року, а також у зв'язку з їх відсутністю, неможливістю встановлення місця їх знаходження, порядку реалізації, дійсної вартості.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком, оскільки він суперечить п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в яких роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, на час припинення ведення спільного господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

До складу майно, що підлягає поділу, включається майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як убачається із мотивувальної частини рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року, яким шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розірвано, з 2010 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, не ведуть спільного господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація за належну їй 1/2 частку реалізованих ОСОБА_4 транспортних засобів у розмірі 76000,00 грн. (80000,00 грн. + 72000,00 грн. : 2).

Однак із зазначених підстав ОСОБА_2 слід відмовити у поділі трактора колісного Бєларус-1025, вартістю 195280,00 грн., 2010 року випуску, який було придбано ОСОБА_4 21 січня 2011 року, тобто після фактично припинених шлюбних відносин між сторонами, а отже цей транспортний засіб є особистою власністю ОСОБА_4

Доводи ОСОБА_4 про те, що трактор, комбайн, причіп, прес, сіялка, насос не є спільним сумісним майном подружжя та не підлягає поділу, оскільки він є фізичною особою-підприємцем і займається сільськогосподарською діяльністю, не заслуговують на увагу, оскільки правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у ст. 57 Сімейного Кодексу України.

Одним із видів розпорядження власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (ст. 320 ЦК України).

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яке належатиме йому при поділі цього майна.

Отже майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичної особи-підприємця), як зазначено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.08.2015 року, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте у період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

ОСОБА_4 не спростовує, що майно, яке він використовує в своїй господарській діяльності як фізична особа-підприємець, було придбане сторонами за рахунок належних подружжю коштів.

Не заслуговують на увагу доводи представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про те, що судом необґрунтовано було відмовлено ОСОБА_2 у виділенні їй у власність домоволодіння та земельної ділянки для його обслуговування, у поділі ферми, яка була придбана чоловіком у період шлюбу від колишніх співвласників, а також безпідставно не застосував положення частин 2, 3 ст. 70 Сімейного Кодексу України при поділі нерухомого майна, не врахувавши, що на її утриманні знаходиться неповнолітня донька, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 71 Сімейного Кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

ОСОБА_4 не дав згоди на отримання грошової компенсації за належні йому частки у домоволодінні та земельних ділянках і ОСОБА_2 попередньо не було внесено відповідних грошових сум на депозитний рахунок.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У зв'язку з цим на підставі розписок колишніх співвласників ферми та акту прийому-передачі ферми ОСОБА_4, останній не набув право власності на це нерухоме майно.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 70 Сімейного Кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Однак ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що її чоловік у період шлюбу не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втрачав його на шкоду сім'ї.

Продаж же двох транспортних засобів після фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин та використання отриманих ОСОБА_4 від їх продажу грошей на власні потреби не є підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя, оскільки цю обставину не можна вважати істотно значимою.

Із матеріалів справи вбачається, що неповнолітня донька сторін мешкає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, проте ОСОБА_2 має право відповідно до матеріальних норм глави 15 розділу ІІ Сімейного Кодексу України звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з батька дитини на утримання останньої, як і залучення ОСОБА_4 до участі у додаткових витратах на дитину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині поділу та відмови у поділі рухомого майна підлягає скасуванню, з ухваленням, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, в цій частині нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, яким поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_4: трактор колісний МТЗ-50, заводський номер НОМЕР_10, двигун НОМЕР_11 шасі НОМЕР_12, державний номер НОМЕР_1, вартістю 11358,00 грн.;

-комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива», 1990 року випуску, заводський НОМЕР_13, двигун № НОМЕР_2, шасі НОМЕР_14, державний номер НОМЕР_3, вартістю 11385, 00 грн.;

-причіп 2 ПТС-4, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_15, державний номер НОМЕР_16 вартістю 3805,00 грн.;

-прес шнековий, вартістю 6900,00 грн.;

-сіялку СУПН-8-01 вартістю 19581,00 грн.;

-насос шестерний масляний, вартістю 159,72 грн.

загальною вартістю 53188 грн. 72 коп., з визнанням за ним права власності на це майно, стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за належну їй 1/2 частину виділеного ОСОБА_4 майна в сумі 26549 грн. 36 коп. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за 1/2 частину проданого ОСОБА_4 сумісного майна подружжя: трактора колісного МТЗ-82, автомобіля «Nissan Terrano» в сумі 76000 грн., та відмову у решті цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 409,36 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року в частині поділу та відмови у поділі рухомого майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_4:

-трактор колісний МТЗ-50, заводський номер НОМЕР_10, двигун НОМЕР_11 шасі НОМЕР_12, державний номер НОМЕР_1, вартістю 11358,00 (одинадцять тисяч триста п'ятдесят вісім) грн.;

-комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива», 1990 року випуску, заводський НОМЕР_13, двигун № НОМЕР_2, шасі НОМЕР_14, державний номер НОМЕР_3, вартістю 11385, 00 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п'ять) грн.;

-причіп 2 ПТС-4, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_15, державний номер НОМЕР_16 вартістю 3805,00 (три тисячі вісімсот п'ять)грн.;

-прес шнековий, вартістю 6900,00 (шість тисяч дев'ятсот) грн.;

-сіялку СУПН-8-01 вартістю 19581,00 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят одна) грн.;

-насос шестерний масляний, вартістю 159 (сто п'ятдесят дев'ять) грн. 72 коп.

загальною вартістю 53188 (п'ятдесят три тисячі сто вісімдесят вісім гривень) 72 коп., визнавши за ним право власності на це майно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину виділеного ОСОБА_4 майна в сумі 26549 (двадцять шість тисяч п'ятсот сорок дев'ять гривень) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частину проданого ОСОБА_4 сумісного майна подружжя: трактора колісного МТЗ-82, автомобіля «Nissan Terrano» в сумі 76000 (сімдесят шість тисяч) грн.

У решті цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 409,36 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Я.М.Бондар

Л.В.Митрофанова