Ухвала

іменем україни

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у травні 2007 року до нього та його дружини, ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_7 з пропозицією укласти договір довічного утримання. З цією метою, як повідомив ОСОБА_7, необхідно оформити довіреність на його ім'я та 16 травня 2007 року завіз їх до нотаріуса, де вони підписали дві довіреності, не розуміючи їх дійсної мети. При цьому наміру продавати належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, вони не мали. Отримавши 8 липня 2014 року повідомлення від відповідачки про виселення з квартири, він дізнався, що ОСОБА_7, скориставшись довіреностями, продав належну їм квартиру своїй дружині ОСОБА_5 у спільну сумісну власність.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати договір купівлі-продажу від 4 березня 2008 року недійсним.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу, укладений 4 березня 2008 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6 від імені яких діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_5, недійсним.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та задовольняючи позов, апеляційний суд., правильно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 238 ЦК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_7, діючи на підставі доручення від імені ОСОБА_4, позивача, здійснив відчуження квартири (договір купівлі-продажу) своїй дружині, відповідачці у справі, з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі та надав їй на це згоду. Тобто він, як представник, вчинив правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх же інтересах, здійснивши продаж квартири у їх з дружиною спільну сумісну власність, що заборонено.

Апеляційний суд при цьому, дослідивши всі докази, у тому числі пред'явлені до позивача у липні 2014 року вимоги про виселення, у межах своїх повноважень виходив із того, що позивачем не пропущено строк позовної давності, так як про порушене право він дізнався у липні 2014 року (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не посилався на положення ст. 238 ЦК України спростовуються змістом позовної заяви. При цьому позивач посилався на обставини, передбачені цією статтею закону, і не зобов'язаний був посилатись безпосередньо на цю норму (ст. 119 ЦПК України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик