УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

у с т а н о в и л а:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

10.12.2015 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення свого позову у якому просить суд, з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики:

- накласти арешт на належну позивачу квартиру №90 в б. 13 по пр-ту Гагаріна в м. Києві;

- накласти арешт на належний позивачу автомобіль MERSEDES-BENZ GL 550, 2008 р.в., об'єм двигуна 5498 куб/см., д.н.з. НОМЕР_1;

- накласти арешт на частку боржника в ПП «КРОКУС-ЛАЙН»;

- накласти арешт на нерухоме майно ПП «КРОКУС-ЛАЙН»;

- накласти арешт на частку боржника в ТОВ «НСБ «ОЛІМПІК СІТІ»;

- накласти арешт на всі інші корпоративні права боржника;

- тимчасово обмежити боржника в виїзді за межі України до повного виконання ним зобов'язань за позикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову приходжу до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Стосовно обмеження боржника у праві виїзду, суд вважає, що такі вимоги, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, задоволенню не підлягають.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі від 01.06.2011 року, тимчасове обмеження у виїзді за кордон у зв'язку з порушенням цивільної справи не може застосовуватися як спосіб забезпечення позову.

Крім того, в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний Суд України зазначив, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Також, відсутні підстави для накладення арешту на всі корпоративні права боржника, оскільки таке формулювання, застосоване позивачем, є не конкретним, при цьому суд може накласти арешт на частку боржника в статутному капіталі при обов'язковій наявності в тому числі належних даних про дійсну участь боржника у конкретному господарському товаристві та наявності доказів розміру його частки.

Не підлягають до задоволення і вимоги про накладення арешту на нерухоме майно ПП «КРОКУС-ЛАЙН» учасником якого є відповідач, оскільки за змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Не дивлячись на те, що боржник є співзасновником вказаного підприємства, власником майна є саме підприємство, а не його засновник.

Стосовно накладення арешту на частку боржника в ПП «КРОКУС-ЛАЙН» та ТОВ «НСБ «ОЛІМПІК СІТІ» суд приходить до висновку, що такі вимоги є не лише неспівмірними із заявленими позовними вимогами, а й не співвідносяться із ними, адже у своїй позовній заяві про стягнення заборгованості за договором позики позивач не ставить питання про звернення стягнення на частку майна товариства пропорційну частці учасника у статутному капіталі. Крім того, такі вимоги можуть бути заявлені лише у разі відсутності у боржника іншого майна для задоволення вимог кредитора.

За наведених обставин, коли позовні вимоги не стосуються положень ст. 149 ЦК України, вбачається не відповідність виду забезпечення позову (накладення арешту на частку боржника в товаристві), який просить застосувати позивач, позовним вимогам. На думку суду, вжиття таких заходів перешкоджатиме господарській діяльності юридичної особи, що є не припустимим, тож в цій частині суд також приходить до думки про необхідність відмови у забезпеченні позову, адже вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із доданих до заяви про забезпечення позову документів, відповідачу на праві власності належить квартира №90 в б. 13 по проспекту Гагаріна в м. Києві.

За відомостями з державного реєстру іпотек, вказана квартира має обтяження за типом «іпотека» на підставі договору іпотеки від 11.01.2008 року.

З урахування наявності обтяження квартири, суд не вбачає у заяві позивача обґрунтування та доказів можливості відчуження зазначеної квартири відповідачем, з метою ухилення від виконання зобов'язань за договором позики укладеним у вигляді боргової розписки, адже обтяження у вигляді іпотеки позбавляє відповідача навіть потенційної можливості реалізувати майно.

Крім того, зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, тож таким забезпеченням будуть порушені права осіб, які не беруть участь у справі.

За таких обставин вимоги про накладення арешту на належну відповідачу квартиру, що є предметом позову, задоволенню не підлягають.

При цьому, належними докази, що додані до заяви про забезпечення позову підтверджується належність відповідачу автомобіля MERSEDES-BENZ GL 550, 2008 р.в., об'єм двигуна 5498 куб/см.

На думку суду, накладення арешту на автомобіль, є саме тим видом забезпечення позову, який зможе запобігти ризикам невиконання рішення суду або утрудненню його виконання у разі задоволення позову.

Поряд з цим позивачем не надано жодних доказів щодо вартості автомобіля, що вказує на можливість не співмірності вартості автомобіля із заявленими позовними вимогами, тому задовольняючи вимогу про арешт автомобіля, суд вважає за необхідне зазначити, що такий арешт накладається в межах заявленої до стягнення суми боргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

В межа суми боргу у розмірі 21164 (двадцять одна тисяча сто шістдесят чотири) долари 71 цент США в еквіваленті національної валюти в сумі 494407 (чотириста дев'яносто чотири тисячі чотириста сім) грн. 63 коп. накласти арешт на автомобіль марки MERSEDES-BENZ GL 550, 2008 р.в., об'єм двигуна 5498 куб/см., що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

В іншій частині заяви - відмовити.

Виконання ухвали в частині накладення арешту на автомобіль покласти на Відділ держаної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для відома та виконання направити Департементу інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України та сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя -