У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Хмельницького обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015, позов задоволено частково, стягнуто з Хмельницького ОДП ДАК «Хліб України» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 47 тис. 876 грн 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн.; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року залишено без змін.

У серпні 2015 року до Верховного Суду України звернулась

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а також невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня, 18 липня 2012 року та 23 лютого і 6 травня 2015 року, а також постанови Верховного Суду України від 3 липня 2013 року та 22 січня і 29 січня 2014 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 13 травня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2010 року про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виконано відповідачем 25 вересня 2014 року, тому за цей період відповідач несе відповідальність за затримку проведеного розрахунку згідно зі статтями 116, 117 КЗпП України. Розмір середнього заробітку визначено з урахування положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня і 18 липня 2012 року, наданих заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції погодився із висновком судів попередніх інстанцій, які на підставі статей 116, 117 КЗпП України стягнули з підприємств на користь працівників середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, при цьому розмір середнього заробітку ними визначений згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

У цих судових рішеннях та у судовому рішенні, яке просить переглянути заявниця, норми матеріального права застосовано однаково, тому відсутні підстави вважати, про наявність неоднакового застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2015 року постановлена у порядку визначеному главою 3 розділу V Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону № 2453-VI від 7 липня 2010 року, і не є ухвалою касаційного суду, яка постановлена ним як судом касаційної інстанції, тому на неї не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року суд касаційної інстанції, скасувавши судове рішення суду апеляційної інстанції і направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду на підставі статті 338 ЦПК України, дійшов висновку про порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного її вирішення.

Порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 3 липня 2013 року та 22 січня і 29 січня 2014 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Хмельницького обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко