Справа № 462/5504/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 грудня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про демонтаж самочинно влаштованої бетонної плити та консолі,

встановив:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із позовом, в якому просить зобовязати ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, демонтувати самочинно встановлені бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, влаштував бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири. На підставі висновку міжвідомчої комісії розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 30.03.2015 року відповідача зобовязано демонтувати самочинно встановлені бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири АДРЕСА_1 в термін до 10.05.2015 року, однак, в добровільному порядку зазначене розпорядження відповідач не виконав.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності і проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником і проживає у квартирі №76 на вул.Виговського, 51 у м.Львові, що стверджується довідкою ЛКП «Нове» від 11.03.2015 року №659 (а.с.5).

Відповідно до ст.144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п.3.5. розділу V Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №182 від 30.03.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_1І.» відповідача було зобовязано в термін до 10.05.2015 року демонтувати самочинно встановлені бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири АДРЕСА_1. На виконання цього розпорядження адміністрація ЛКП «Нове» попереджала відповідача про необхідність демонтажу бетонної плити та консолі, що відповідачем виконано у встановлений строк не було, не демонтовано спірну споруду і на час розгляду справи у суді (а.с.3, 7, 8).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2015 року адміністративна комісія при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради притягнула відповідача до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП, а саме: за самовільне забиття штрабів в несучу стіну та залиття бетонної плиту для облаштування балкону в квартирі АДРЕСА_1, та наклала стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Наведене стверджується розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №182 від 30.03.2015 року (а.с.3), витягом із протоколу №11 засідання міжвідомчої комісії від 24.03.2015 року (а.с.4), попередженнями ЛКП «Нове» №2/278 від 20.04.2015 року та №2/301-1 від 06.05.2015 року, актами ЛКП «Нове» від 11.03.2015 року та 20.05.2015 року (а.с.6, 9), поверховим планом (а.с.10), постановою №33 від 12.03.2015 року про адміністративне правопорушення (а.с.11).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, ? за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.152 ЖК Українсякої РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно п.п.1.4.1, 1.4.4, 1.4.6 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Крім цього, судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що самочинне встановлення бетонної плити та консолі для влаштування балкону до квартири №76 на вул.Виговського, 51 у м.Львові порушує права інших осіб - власників квартири №10 на вул.Виговського, 51 у м.Львові, зокрема, ОСОБА_2, яка зверталася із заявою до позивача (а.с.12) щодо факту самочинного будівництва, яке порушує її права.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1самовільно, без дозвільних документів органів місцевого самоврядування, з порушенням прав інших осіб, встановив бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири №76 на вул.Виговського, 51 у м.Львові, а тому позов слід задовольнити, зобовязати відповідача демонтувати самочинно влаштовані бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири №76 на вул.Виговського, 51 у м.Львові.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.13).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.383 ЦК України, ст.152 ЖК України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835, Правилами користування будинками та прибудинковими територіями, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року,суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1, мешканця квартири №76 на вул.Виговського, 51 у м.Львові, демонтувати самочинно влаштовані бетонну плиту та консолі для влаштування балкону до квартири №76 на вул.Виговського, 51 у м.Львові.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (, код банку 825014, р/р 7801 в ГУДКСУ у Львівській області) 243,60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.