_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-365/11
Провадження № 2/520/1303/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2005 року позивач звернувся до суду з позовом, який 19.11.2013 року уточнив (т.3, а.с.127-134) та просив ухвалити рішення, яким розподілити спадкове майно в рівних частках у відповідності до варіанту розподілу спадкового майна, визначеного судовою експертизою; визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна, яке складається з: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2; земельної ділянки площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 і яка є результатом об'єднання шести земельних ділянок - площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3 площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3 площею 0,08 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_4 площею 0,12 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_5, площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_6, площею 0,08 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_7 автомобіля Тойота Каріна Є 1994 року випуску, держномер НОМЕР_1 нежилих приміщень салону та магазину за адресою: АДРЕСА_8

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року загинула у автомобільній катастрофі його мати, ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина, яку в рівних частках мали успадкувати її діти - ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Однак, після відкриття спадщини виявилось, що власниками спадкових земельних ділянок є ОСОБА_3 і ОСОБА_4, в зв'язку з чим, позивач звертався до суду і оспорював їх право, а також був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі.

Згодом, 29 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив поновити йому строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2013 року по цивільній справі № 2-365/2011 р., скасувати рішення суду за нововиявленими обставинами та прийняти по справі нове рішення суду з урахуванням включення до складу спадкового майна нежилих приміщень салону та магазину за адресою: АДРЕСА_8

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року по цивільній справі № 1512/2-2-365/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкування в порядку спадкування за законом - задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року скасовано, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача у судове засідання з`явився, уточнений позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_6, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі реєстрації смертей ІНФОРМАЦІЯ_3 року зроблено відповідний актовий запис за № 4198, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим повторно 06 травня 2005 року (т. 1 а.с. 18).

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_6 є її діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (т.2, а.с. 62) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 (т.2, а.с. 70)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк, а саме 01 липня 2005 року ОСОБА_1 та 30 вересня 2005р. - ОСОБА_2 звернулись до Третьої одеської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6

Як зазначали сторони в своїй заяві, до спадщини, зокрема, входила квартира АДРЕСА_1 яка належала померлій на підставі Свідоцтва про № 1107 про право власності на квартиру від 20 листопада 1996 року (т. 2, а.с. 65).

Вирішуючи питання у цій частині позовних вимог, суд бере до уваги, що жодних перешкод для отримання позивачем у встановленому законом порядку - в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадкування ? частини зазначеної квартири у судовому засіданні наведено не було, а у поданому позові про це взагалі не йдеться та не зазначено, чому саме вказане свідоцтво не було отримано позивачем. Будь-яких пояснень підстав неотримання свідоцтва на спадщину на частину квартиру у нотаріуса представником позивача у судовому засіданні також надано не було.

Згідно роз'яснень, наданих у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Правом звернення до суду з позовними вимогами щодо оформлення права на спадщину особа наділяється лише після відмови нотаріуса в оформленні такого права. Однак, жодних відмов нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадкування ? частини квартири АДРЕСА_1 матеріали справи не містять, що є, на думку суду, безумовною підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.

До такого ж висновку можливо прийти і при розгляді позовних вимог щодо автомобіля Тойота Каріна Е, 1994 року випуску, держномер НОМЕР_1 так як матеріали справи не містять жодних підстав, які перешкоджали б сторонам отримати право на спадкування вказаного автомобіля у встановленому законом порядку (відсутність оригіналів документів, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій тощо).

Стосовно іншої частини спадкового майна, а саме: земельних ділянок, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського райсуду м.Одеси від 13 квітня 2005 року (т. 1, а.с. 77-78) визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого на території АДРЕСА_3 площ. 0,1 га, № 24 площ. 0,1 га, № 25 площ. 0,08 га, № 26 площ. 0,12 га, №27 площ. 0,1 га, № 28 площ. 0,08 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованих на території АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності ВАВ № 645683 від 12 березня 2003 року та ОСОБА_7 15 лютого 2005 року. За ОСОБА_3 визнано право власності на земельні ділянки площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,1 га, №24 площею 0,1 га, №25 площею 0,08 га, №26 площею 0,12 га, №27 площею 0,1 га, №28 площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_3 Перша лінія.

На підставі даного судового рішення на ім'я ОСОБА_3 були складені два державних акта на право власності на земельну ділянку - держаний акт серії ЯА № 359330, зареєстрований в книзі реєстрації Одеської регіональної філії ЦДЗК 26.05.2005 року за № 94 на ділянку площею 0,060 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 15 ) і державний акт серії ЯА № 359311, зареєстрований 26 травня 2005 року за № 95, - на земельну ділянку площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, і яка є результатом об'єднання шести земельних ділянок - площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3 площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3 площею 0,08 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_4 площею 0,12 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_5, площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_6, площею 0,08 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_7 (т. 2, а.с. 14).

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, проте ухвалою судової колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2006 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Київського райсуду м.Одеси від 13 квітня 2005 року залишено без змін (т. 1, а.с. 69-71).

Згодом, 25 листопада 2006 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 31).

Проте ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 квітня 2007 року була задоволена касаційна скарга ОСОБА_1, в результаті чого рішення Київського райсуду м. Одеси від 13 квітня 2005 року і ухвала апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2006 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до Овідідопольського райсуду Одеської області (т. 1, а.с. 169-172).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 грудня 2007 року (т. 1, а.с. 166-168), залишеним без змін ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 04 червня 2008 року (т. 1, а.с. 162-165) та ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 09 лютого 2009 року (т. 1, а.с. 161), в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на земельні ділянки: площею 0,06 гектара, яка розташована на АДРЕСА_2; площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3; площею 0,1 гектара, яка розташована на АДРЕСА_4; площею 0,08 гектара, яка розташована на АДРЕСА_4; площею 0,12 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_5; площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_6; площею 0,08гектара, яка розташована на території АДРЕСА_7, відмовлено в повному обсязі.

02 жовтня 2009 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області було задоволено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 13 квітня 2005 року та скасована державна реєстрація права власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_3, а саме: скасований державний акт серії ЯА № 359311, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 в книзі реєстрації Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32) 26.05.2005 року за № 94 на ділянку площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, зі скасуванням реєстраційного запису № 94 в книзі реєстрації Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32) від 26.05.2005 року і вилученням інформації з АС ДЗК про право власності на зазначену земельну ділянку ОСОБА_3, та скасований державний акт серії ЯА № 359330, зареєстрований 26.05.2005 року за № 95, - на земельну ділянку площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, зі скасуванням реєстраційного запису № 95 в книзі реєстрації Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32) від 26.05.2005 року і вилученням інформації з АС ДЗК про право власності на зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 158-160)

Вищевказану ухвалу було направлено до Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" для виконання, яке було проведено згідно чинного законодавства України, що підтверджується листом № П-1283-06/848 від 23.10.2009 року ( т. 1, а.с. 154)

В подальшому рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 лютого 2010 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнано недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений 25 листопада 2006 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8, було витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання звільнити зазначену ділянку, для зарахування у спадкове майно, частину якого має успадкувати ОСОБА_1 після відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_6, було витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 шляхом зобов'язання звільнити зазначену ділянку, для зарахування у спадкове майно, частину якого має успадкувати ОСОБА_1 після відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 155-157).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2010 року задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 та скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2007 року по справі позовом ОСОБА_4 до Таїровської селищної ради, та прийнято нове рішення, згідно якого у позові ОСОБА_4 до Таїровської селищної ради про визнання права власності на самочинне будівництво, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2011 року задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 та скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Таїровської селищної ради, та прийнято нове рішення, згідно якого у позові ОСОБА_3 до Таїровської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок із господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_3 відмовлено у повному обсязі і допущено поворот виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 травня 2007 року шляхом скасування державної реєстрації права власності на ім'я ОСОБА_3 на зазначений будинок.

Згідно інформаційних довідок з реєстру прав власності на нерухоме майно №879, 880 від 21 квітня 2011 року державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на будинок житловий з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 і державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на будинок житловий з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 скасовані.

У зв'язку із скасуванням підстав набуття права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 і ОСОБА_3, спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6, на думку позивача, складається, крім вищезазначеного, з: земельної ділянки площею 0,06 гектари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2; земельної ділянки площею 0,58 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 і яка є результатом об'єднання шести земельних ділянок - площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3 площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_3 площею 0,08 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_4 площею 0,12 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_5, площею 0,1 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_6, площею 0,08 гектара, яка розташована на території АДРЕСА_7.

Однак, погодитись з такими твердженнями позивача, на думку суду, не можливо, так як матеріали справи не містять жодних доказів належності зазначеного нерухомого майна ОСОБА_6.

Так, матеріали справи містять ксерокопії шести договорів дарування вказаних земельних ділянок, укладених 12.04.2002 року між ОСОБА_9, що представляв інтереси власників, та ОСОБА_6, де зазначено, що земельні ділянки під АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 11-16), в той час як позивач просить визнати за ним право власності на ? частину земельних ділянок АДРЕСА_3 однак, жодних підтверджень того, що вказані земельні ділянки є спадковим майном не надав, за рахунок чого виникла зміна адрес земельних ділянок, не пояснив, доказів їх реєстрації за померлою не пред'явив.

Більш того, матеріали справи містять відповідь Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на запит суду від 09.08.2010 року, з якого вбачається, що інформація щодо реєстрації за ОСОБА_6 земельних ділянок взагалі відсутня.

При цьому суд бере до уваги, що з будь-якими клопотаннями щодо витребування доказів стосовно вищевикладеного представник позивача до суду не звертався, а суд згідно вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, таким правом не наділений.

Також слід зауважити, що справа перебуває в провадженні суду вже 10 років!!! і позивач мав достатньо часу для забезпечення доказів на підтвердження своїх вимог.

Що стосується спадкового майна, яке складається з нежилих приміщень салону та магазину за адресою: м. Одеса, Соборна площа, 2 слід зазначити наступне.

На підставі договору дарування, укладеного 24 вересня 2003 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ( від імені ОСОБА_11 діяла на підставі довіреності її донька ОСОБА_6.), ОСОБА_11 набула право власносності на квартиру АДРЕСА_9

2 червня 2004 року ОСОБА_11 померла, після чого щодо її майна була відкрита спадщина. Спадкоємцями першої черги була донька померлої ОСОБА_6, яка одна звернулася з заявою про прийняття спадщини, однак не встигнувши отримати спадщину, 2 травня 2005 року померла.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є онуками ОСОБА_11, які мали отримати право власності на вказану квартиру.

1 липня 2005 року та 30 вересня 2005 року спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у процесі прийняття спадщини у 2005 році ОСОБА_1 стало відомо, що квартира АДРЕСА_9 вибула із спадкового майна на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2005 року.

Проте на теперішній час рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасовано, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.11.2008 року і справу передано на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності у рівних частках на квартиру АДРЕСА_10 в порядку спадкування за законом.

Однак, як стверджує позивач, вказане рішення суду не може бути зареєстровано у належному порядку, оскільки функціональне призначення квартири було змінено, переведено із жилого до нежитлового фонду і до теперішнього часу зареєстровано за іншими власниками.

Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, суд бере до уваги, що свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення салону та магазину, видане ОСОБА_2 12 квітня 2006 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.02.2006 року №374 (т.3, а.с.88) скасовано не було та недійсним у судовому порядку не визнавалось, що не дає суду можливості вважати зазначене приміщення салону та магазину спадковим майном, що залишилось після смерті бабусі сторін ОСОБА_11

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Крім того, слід зауважити, що основним принципом судочинства є диспозитивність процесу.

Так в поданому позові представник позивача ОСОБА_12 просить розподілити спадкове майно між сторонами у відповідності до варіанту розподілу спадкового майна, визначеного судовою будівельно-технічною експертизою.

Для визначення варіантів розподілу спадкового майна ухвалою суду від 17.12.2013 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Експертом Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз надано висновок №7275 судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого надано 4 варіанти розподілу спадкового майна, при цьому до нього включено майно, яке взагалі не було предметом спору, а саме: житлові будинки, розташовані по АДРЕСА_3 будь-які правовстановчі документи на які в матеріалах справи відсутні, що, на думку суду, унеможливлює розгляд позовних вимог у цій частині.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.