Справа № 135/1081/15-ц
Провадження № 2/135/339/15
РІШЕННЯ

іменем України

26.08.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі судового засідання Білодід П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ладижин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2, в якій просив розірвати між ними шлюб, зареєстрований Ладижинським відділом РАЦС 26.01.2005 за актовим записом № 6 та визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним за його місцем проживанням, а ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із відповідачем ОСОБА_2 за її місцем проживання. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу із відповідачем у справі вони мають малолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між ними припинені з початку 2015 року, оскільки відповідач не проживає разом із сімєю та спільного господарства не веде, відмовилась виконувати свої материнські обовязки щодо малолітньої доньки ОСОБА_3, залишила сімю і разом з донькою ОСОБА_4 переїхала проживати окремо від них. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як вона не приймає участі у вихованні їхньої доньки ОСОБА_3, яка знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Вказав, що забезпечений житлом, має стабільний високий заробіток, не має проблем зі здоровям, а тому в змозі виховувати дитину самостійно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що вони останнім часом часто сварились, їх сімейні стосунки припинились, примирення між ними неможливе. Старша дочка проживає разом з ним, окреме проживання їх дітей не перешкоджає їм бачитись та спілкуватись, оскільки живуть вони недалеко, то їх діти періодично зустрічаються.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, пояснивши, що дійсно шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо. Спільне життя з позивачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим. В них є двоє дітей, погоджується з тим щоб їхня донька ОСОБА_2 проживала разом з батьком, оскільки вона більш прихильна до нього.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об'єктивному дослідженні усіх обставин справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 січня 2005 року Ладижинським міським відділом РАЦС Вінницької області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 6 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), яка проживає з батьком, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4), яка проживає разом із матірю. Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння між подружжям. На даний час в сімї склалась ситуація, за якої фактично шлюбно-сімейні відносини припинились. Обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, вважають неможливим примирення між собою.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України.

Так відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компететні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матірю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Судом встановлено, що батько та мати дітей проживають окремо, у кожного з батьків за місцем проживання створені всі необхідні умови для належного виховання дитини, що визнається сторонами.

При вирішення спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають значення.

Суд враховує також положення статей 151, 157 СК України, згідно яких батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Встановлено, що сторони не перешкоджають один одному у спілкуванні та вихованні дитини, яка не проживає з кожним із них.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, той факт, що сторони досягли згоди щодо місця проживання дітей, суд вважає, що визначеня місця проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживанням батька, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання матері, буде відповідати інтересам дітей.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 174, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 160 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 26 січня 2005 року Ладижинським відділом РАЦС Вінницької області, актовий запис № 6.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Гоголь».

Визначити місцем проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_1.

Визначити місцем проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір`ю ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів після його оголошення до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Суддя: