УХВАЛА

іменем україни

3 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації в Одеській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за касаційною скаргою комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» на заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 30 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 7 вересня 2009 року згідно направлення управління освіти Одеської обласної державної адміністрації до школи-інтернату на навчання в 1 та 4 класи і на виховання поступили неповнолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які по теперішній час проживають та навчаються в школі-інтернаті. Згідно свідоцтв про їх народження їх батьками значаться: мати - ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_6, які за період перебування дітей у школі-інтернаті не навідували їх та не приймали участь у їх вихованні, не цікавились їх моральними та матеріальними потребами. Таким чином, діти повністю втратили потребу в батьківській опіці.

Ураховуючи наведене, позивач просив позбавити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 батьківських прав та стягнути з них аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення кожним з них повноліття.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 30 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року, позов КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 11 березня 2014 року до досягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 11 березня 2014 року до досягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повноліття.

Рішення допущене до негайного виконання. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав й направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, в іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається (ч.2 ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов та відмовляючи у позбавленні відповідачів батьківських прав, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідачі вже позбавлені батьківських прав на підставі заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна, оскільки їх суди дійшли із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним положенням закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 7 вересня 2009 року відповідно до направлення управління освіти Одеської обласної державної адміністрації № 250, № 251 до школи-інтернату на навчання в 1 та 4 класи поступили діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками яких відповідно свідоцтв про народження є ОСОБА_6 та ОСОБА_5

За час перебування дітей у КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» батьки не приймали участь у вихованні дітей.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суди виходили з того, що відповідачі уже позбавлені батьківських прав на підставі заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року.

При цьому суди не звернули уваги на те, що вказане заочне рішення суду ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 20 лютого 2014 року скасовано в порядку ст. 232 ЦПК України та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 28 березня 2014 року позовну заяву комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду.

Тобто, пославшись на рішення суду, яке скасовано, суди передчасно вважали, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню, як уже вирішені судом. Крім того, якщо спір уже було вирішено, то застосуванню підлягають вимоги п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, а не відмова в позові.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, їх судові рішення в частині позовних вимог комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» про позбавлення батьківських прав не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки такі вимоги цим судом не були вирішені.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» задовольнити частково.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 30 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року в частині вирішення позовних вимог комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» про позбавлення батьківських прав скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик