У Х В А Л А

07 квітня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Е.С.,

прокурора Бєлова С.Г.,

представника позивача Троценко Н.М.,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Під час розгляду справи відповідач подав через канцелярію суду клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення іншої справи, а саме №760/6747/15-ц , в якій він ініціює питання про те, що він не є батьком дитини, позбавити прав щодо якої просить орган опіки та піклування.

В судовому засіданні він підтримав клопотання, окремо зазначив, що не збирається платити аліменти «чужій» дитини, що взагалі-то в нього є інша дитина.

На запитання суду надати ухвалу про відкриття провадження по справі, зазначив, що такої не має.

Прокурор заперечував проти зупинення провадження по справі, зазначив, що ЦПК України не передбачено зупиняти провадження по справі тільки-но на підставі самої подачі позову до суду і що в даному випадку суд повинен керуватися нормами цивільно-процесуального законодавства і інтересами дитини.

Представник позивача однозначно заперечувала проти задоволення клопотання відповідача. Просила звернути увагу на те, що справа вже з листопада місяця перебуває в провадженні суду і ніщо не заважало відповідачу ініціювати це питання раніше. Просила суд стати на захист інтересів малолітньої дитини, яка за відсутності матері, яка померла і за наявності батька, який зовсім не забезпечує сина, позбавлена можливості отримувати допомогу від держави.

Третя особа також заперечувала проти задоволення клопотання відповідача, вважала, що він зловживає своїми правами.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до імперативних положень п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження по справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, цивільного судочинства.

Аналіз зазначеної норми дає підстави стверджувати, що провадження по справі неодмінно має бути відкрито.

Натомість як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду по справі №760/6747/15-ц за позовом ОСОБА_2 до органу опіки та піклування про оспорювання батьківства провадження станом на 12 годин 30 хвилин 07 квітня 2015 року не відкрито.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява органу опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів була подана ще в листопаді 2014 року. Під час розгляду справи 13 лютого 2015 року відповідачем подавався зустрічним позов про оспорювання батьківства, який не був прийнятий судом до сумісного розгляду, оскільки розгляд справи вже був розпочатий, одночасно судом було роз`яснено про можливість звернення до суду з окремою позовною заяву в порядку цивільного судочинства.

Проте, відповідачем все одно 13 лютого 2015 року через канцелярію суду було подано зустрічний позов до сумісного розгляду про оспорювання його батьківства, який залишений ухвалою суду без руху, у зв`язку із несплатою судового збору та в подальшому повернутий ОСОБА_2

Так, суд вважає, що на даний час відсутні процесуальні підстави для зупинення провадження по справі, при цьому, неодмінно зважає на доводи представника органу опіки та піклування в тій частині, що інтереси малолітньої дитини за будь-яких обставин потребують захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст. 201 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі - відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно ч.2 ст.293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк