Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 310/2932/15-ц
№ провадження
22-ц/778/3976/15 Головуючий у 1 інстанції: Парій О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2

при секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про видачу судового наказу про нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати. Зазначала, що по 28 листопада 2014 року працювала на посаді спеціаліста відділу надходження прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи. Посилаючись на те, що їй нарахована, але не виплачена заробітна плата просила на підставі ст.95 ЦПК України видати судовий наказ про стягнення з УПФУ у м. Торезі Донецької області 7174 грн. 78 коп.

Ухвалою Бердянського міськрайонного. суду Запорізької області від 31 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі у звязку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати , справу направити на новий розгляд.

В засідання апеляційного суду скаржник, будучи належно та своєчасно повідомленою про час та місце судового засідання, що підтверджується наявним в справі рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки про виклик, не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила

Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності ОСОБА_3

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити або скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити ухвалу з цього птання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи у відкритті провадження про видачу судового наказу, суддя обґрунтовано виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник спір з приводу невиплати заробітної плати держслужбовця, який відповідно до ст.17 КАС України відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно із ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

За своєю сутністю судовий наказ є актом реалізації судової влади, яким вирішується цивільна справа по суті заявлених вимог. Як і в наказному, так і в позовному провадженні реалізуються завдання цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення зі служби, у тому числі і про стягнення заробітної плати (грошового утримання).

Суд першої інстанції , керуючись положеннями ст. 15 ЦПК України, дійшов обґрунтовано висновку, що питання щодо виплати заробітної плати державного службовця відноситься до компетенції УПФУ, а тому заява ОСОБА_3 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Висновок суду першої інстанції ґрунтується на положеннях ст. 15 ЦПК України, вимогах ст.ст.2, 3, 17 Кодексу адміністративного судочинства України і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Зокрема, не мають підтвердження доводи апеляційної скарги, в яких позивач висловлює думку, що не вважає спір публічно - правовим. Вказані доводи спростовані вищенаведеними нормами процесуального права (ст. 15 ЦПК України, ст. 17 КАС України).

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування п. 27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013р. "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" не спростовують оскарженої ухвали. Так, з матеріалів справи вбачається, що суддя належним чином врахував та застосував роз'яснення п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011р. "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", де сказано, що у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися заяви про видачу судового наказу, які підлягають розгляду у порядку господарського чи адміністративного судочинства. У разі заявлення такої вимоги суд відмовляє у прийнятті заяви на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Не спростовує ухвали і той довід, що на час звернення до суду заявник у УПФУ не працює, оскільки ОСОБА_3 просить про видачу судового наказу відносно грошової суми, яка належить їй до виплати за час роботи в органах ПФУ.

Доводи апеляційної скарги про право ОСОБА_3 вимагати належних їй грошових сум не вирішувалися оскарженою ухвалою, а тому не підлягають оцінці під час апеляційного провадження щодо ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Натомість, суд першої інстанції помилково зазначив в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження замість відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, як зазначено в п. 27 вищезазначеної постанови Пленуму Вищогопостанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013р. "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" . Таким чином ухвалу суду в цій частині підлягає зміні.

В іншій частині, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що ухвала постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307, 312 ч.1п.1, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року у цій справі змінити, виклавши резолютивну частину наступним змістом. «Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у місті Торезі Донецької області нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати». В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: