Справа № 344/8142/15-ц
Провадження № 2/344/3426/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Татарінової О.А.,

секретаря Черепій Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,за участю третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,- Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, що відповідно до договору купівлі продажу№ Л-18/33 укладеного 06.02.2012 року відповідач,який виконує функції забудовника зобовязується передати у власність позивача обєкт нерухомого майна,а позивач зобовязується прийняти цей обєкт у відповідності до умов цього договору оплатити його.Обєктом нерухомого майна за договором є майнові права на квартиру № 28 загальною площею 86,0 кв.м. на 7 поверсі та комора,загальною площею 3,5 кв.м. на 8 поверсі. Позивач свої зобовязання за договором виконала. Відповідно до п.1.4 Договору строк створення обєкта нерухомого майна та введення його в експлуатацію- перший квартал 2013 року. Будинок,в якому знаходиться спірна квартира,введений в експлуатацію за номером 16 по вул.Лемківська в м.Івано-Франківську. Відповідач порушив її права, оскільки вона повністю оплатила вартість майнових прав, будинок введено в експлуатацію, але відповідач ухиляється від передачі йому документів і майна для оформлення права власності. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру № 28 загальною площею 86,43 кв.м. на 7 поверсі в будинку № 16 по вул.Лемківська в м.Івано-Франківську та комору, загальною площею 3,5 кв.м. на 8 поверсі в будинку №16 по вул.Лемківська в м.Івано-Франківську

Представник позивача в судове засідання не зявився, суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву,за змістом якої проти задоволенню позову не заперечила.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем,оскільки визнання позову суперечить закону.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,- Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву,за змістом якої проти задоволенню позову не заперечила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, у результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Згідно з ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Сторони уклали між собою договір купівлі-продажу майнових прав, а, відтак, стали учасниками інвестиційного процесу й виниклі між ними правовідносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про інвестиційну діяльність», який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в інвестиційну діяльність.

Відповідно до договору купівлі продажу № Л-18/33 укладеного 06.02.2012 року відповідач ФОП ОСОБА_2, який виконує функції забудовника зобовязується передати у власність позивача ОСОБА_1 обєкт нерухомого майна, а позивач зобовязується прийняти цей обєкт у відповідності до умов цього договору оплатити його.Обєктом нерухомого майна за договором є майнові права на квартиру № 28 загальною площею 86,0 кв.м. на 7 поверсі та комору, загальною площею 3,5 кв.м. на 8 поверсі (а.с.4-5).

Позивач ОСОБА_1 свої зобовязання за договором виконала та сплатила повну вартість обєкту нерухомого майна у розмірі 99250 гривень,що підтверджується квітанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.33-34) .

Відповідно до п.1.4 Договору строк створення обєкта нерухомого майна та введення його в експлуатацію- перший квартал 2013 року.

Згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації (а.с. 6-11) та технічного паспорту на квартирний житловий будинок будинок, в якому знаходиться спірна квартира, введений в експлуатацію за номером 16 по вул.Лемківська в м.Івано-Франківську.

Відповідно до п.3.1.1 продавець зобовязаний передати у власність покупця Обєкт нерухомого майна і всі необхідні документи для подальшої державної реєстрації.

Відповідачем необхідні документи для державної реєстрації надані не були, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статей 526, 527, 530 - 532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, на час укладення сторонами договору купівлі-продажу майнових прав правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» тавід 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закони).

Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Указаними Законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі

№ 6-244цс14.

За таких обставин, суд вважає,що заявлені вимоги про визнання права власності не підлягають задоволенню,оскільки за договором купівлі-продажу позивач отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, яке у визначений позивачем спосіб захисту не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2,за участю третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,- Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Татарінова О.А.