Ухвала

іменем україни

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Швалюк Анжела Володимирівна, ОСОБА_7, про визнання договору іпотеки недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 3 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 3 лютого 2014 року при одержанні витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 5 квітня 2012 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якої було приміщення кафе-магазину, розташованого у АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності. Вказаний договір укладено на забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Зазначала, що при підписанні вказаного договору іпотеки вона не була присутня, договір не підписувала. Крім того, на момент укладення договору іпотеки приміщення кафе-магазину, яке було предметом іпотеки, не існувало. Посилаючись на те, що у спірному договорі іпотеки відсутні істотні умови, відсутній опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та, крім того, договір не підписаний власником майна, позивачка просила, з урахуванням уточнених вимог, визнати договір іпотеки від 5 квітня 2012 року недійсним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 3 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відсутні підстави, передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання договору іпотеки недійсним, так як всі істотні умови в ньому зазначені, підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_4 в графі «іпотекодавець» виконано нею особисто. Крім того, документи, що підтверджують власність ОСОБА_4 на предмет іпотеки, а саме договір дарування приміщення від 21 жовтня 2011 року та витяг про державну реєстрацію прав від 8 листопада 2011 року, були надані позивачкою для укладення договору іпотеки. При цьому договір іпотеки відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку».

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 3 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик