Судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Леванчука А.О.
3 червня 2015 року м. Київ
щодо вирішення цивільної справи за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державного агентства автомобільних доріг України до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «РВК.РВС» про визнання незаконними та скасування розпоряджень Бориспільської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації, повернення земельних ділянок, за касаційними скаргами ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_5, та товариства з обмеженою відповідальністю «РВК.РВС» на рішення апеляційного суду Київської області від 5 березня 2015 року,
За наслідками розгляду вищезазначеної справи, колегією суддів постановлено ухвалу, якою задоволено касаційні скарги ОСОБА_2 і товариства з обмеженою відповідальністю «РВК.РВС» та рішення апеляційного суду Київської області від 5 березня 2015 року скасовано, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року залишено в силі.
Колегія погодилася із висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державного агентства автомобільних доріг України виходячи із того, що Бориспільська районна державна адміністрація на час прийняття розпорядження від 7 травня 2012 року № 1480, яким припинено право постійного користування на частину земельної ділянки Служби автомобільних доріг у Київській області, була наділена повноваженнями щодо розпорядження землями транспорту на підставі ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час припинення права постійного користування частиною землі), а тому місцевий суд дійшов висновку про те, що вказане розпорядження прийнято в межах компетенції Бориспільської районної державної адміністрації, а зміна цільового призначення спірних земельних ділянок цілком відповідає чинному законодавству.
З такими висновком не погоджуюсь з огляду на наступне.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі про задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що Бориспільська районна державна адміністрація згідно з положеннями ст. 122 Земельного кодексу України не була наділена повноваженнями щодо розпорядження державною власністю для потреб транспорту, а компетентним органом щодо розпорядження такими земельними ділянками є Київська обласна державна адміністрація.
Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов виходячи із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що розпорядженнями Бориспільської районної державної адміністрації від 7 травня 2012 року № № 1482, 1483, 1481 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Гірської сільської ради Бориспільського району.
Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 6 червня 2012 року № 1857 затверджено проект землеустрою та передано відповідачам земельні ділянки загальною площею 4,5595 га для ведення особистого селянського господарства на території Гірської сільської ради Бориспільського району (а. с. 24, т. 1).
На підставі вказаних розпоряджень було виготовлено, зареєстровано та видано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 державні акти на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області (а. с. 41-46, т. 1).
26 грудня 2012 року Бориспільською районною державною адміністрацією видано розпорядження № 4912 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок трьом громадянам (згідно зі списком) із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для будівництва та обслуговування торговельно-розважального комплексу, автосалону та готелю на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області», та відповідно змінено спірним земельним ділянкам цільове призначення.
На підставі вказаного розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 виготовлено, зареєстровано та видано державні акти на право власності на спірні земельні ділянки для будівництва та обслуговування автосалону, готелю та торговельно-розважального комплексу на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області. Зазначені ділянки в подальшому за договорами купівлі-продажу були продані ТОВ «РВК.РВС».
Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних. Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.
Згідно з вимогами п. 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Повноваження органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені ст. 122 Земельного кодексу України. Частиною 3 вказаної статті (в редакції чинній на час припинення права постійного користування частиною землі) встановлений вичерпний перелік земель державної власності, якими можуть розпоряджатись районні державні адміністрації за межам населених пунктів: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.
Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки із земель державної власності за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті, передають обласні державні адміністрації.
Відповідно до листа управління Держземагентства у Бориспільському районі Київської області від 10 жовтня 2013 року № 06-02/2169 цільове призначення земель Служби автомобільних доріг Київської області (шляхово-експлуатаційна ділянка НОМЕР_1) «під автомобільні шляхи» земельні ділянки зазначеної установи можуть відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Запис про припинення права постійного користування Службою автомобільних доріг Київської області земельною ділянкою площею 4,5597 га на території Гірської сільської ради не здійснювалися (а. с.105, т. 1).
За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Бориспільська районна державна адміністрація не була наділена повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності для потреб транспорту, а компетентним органом щодо розпорядження такими земельними ділянками є Київська обласна державна адміністрація.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Таким чином на час прийняття розпорядження від 7 травня 2012 року № 1480 земельної ділянки площею 4,55 га, в розумінні ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України - не існувало, оскільки її межі не були визначені в натурі.
Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули права власності на земельні ділянки на підставі незаконних розпоряджень Бориспільської районної державної адміністрації, апеляційний суд обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 387, 388 ЦК України та витребував у ТОВ «РВК.РВС» спірні земельні ділянки на користь їх власника - держави.
Враховуючи викладене, вважав, що рішення апеляційного суду ухвалено у відповідності до ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України, а наведені в касаційних скаргах доводи заявників є необґрунтованими і висновків суду не спростовують. За таких обставин касаційні скарги підлягали відхиленню, а рішення апеляційного суду на підставі ст. 337 ЦПК України, - залишенню без змін.
Суддя А.О. Леванчук