ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2634/15-ц
Провадження № 2/362/1745/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 вересня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орди О.О.

при секретарі Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення 43 342 грн. 63 коп. страхового відшкодування, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн 00 коп та понесених судових витрат. В обґрунтування позову вказував, що 17.11.2014 року близько 13 год. 00 хв. на автодорозі Васильків-Глеваха з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом "ZREMB", державний номерний знак НОМЕР_2 була скоєна ДТП. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель» державний номерний знак, АА 6903 НС що належить ОСОБА_1.

Для визначення вартості матеріального збитку він звертався до ФОП «ОСОБА_3О», при цьому вартість проведеного дослідження склала 700 грн. та за звітом про вартість матеріального збитку № 682 від 24.03.2015 року вартість заподіяної шкоди складає 43 342,63 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 1967194 який станом на 17.11.2014 року був чинний згідно інформації МТСБУ.

13.01.2015 року ОСОБА_1С звертався до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» із заявою про отримання страхового відшкодування, при цьому станом на 25.05.2015 року страхового відшкодування так і не отримав, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, надіславши заяву про слухання справи за його відсутності, позовну заяву з підстав викладених у позові підтримав та просив про задоволення вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував

Представник відповідача ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому про причини неявки не повідомили та будь-яких клопотань суду не подавали, у зв"язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача і відповідно до положень ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа-Черненко І.Ю в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому про причини неявки не повідомив

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2,3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 990 ЦК України визначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як вбачається з ч. 2 ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Як убачається із матеріалів справи, автомобіль НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ААС 317322 (а.с. 28).

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2014 р., ОСОБА_2Ю 17.11.2014 року близько 19 год. 00 хв керуючи автомобілем НОМЕР_4, при зміні напрямку руху при перестроюванні не переконався, що це буде безпечним у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Опель", д.н.з АА 6903 НС, який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки .

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 6)

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2Ю на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1967194, який на 17.11.2014 року був діючим згідно інформації з сайту МТСБУ (а.с.7)

Розмір страхового відшкодування у сумі 43332,63 грн. визначений на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_5 складений ФОП "ОСОБА_3О" (а.с. 12-26) за проведення якого сплачено 700 грн 00 коп, що підтверджується квітанцією № 12/3 від 12 березня 2015 року (а.с.27) При цьому позивачем заявлені вимоги про відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого досліження в сумі 700 грн.

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, зокрема, відносяться витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність застрахованої за договором особи, визнається страховим випадком.

У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При визначенні розміру відшкодування слід керуватися норами глави 67 ЦК України, тому розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобові, визначається, виходячи з вартості його відновлювального ремонту.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

З матеріалів справи вбачається, що листом ПАТ "УСК "Гарант-Авто" від 25.08.2015 року № 494-21/21 ОСОБА_1С повідомлено, що розглянуто його звернення про сплату страхового відшкодування та складено страховий акт на суму 37 386, 34 грн, але в зв'язку з призначенням тимчасового адміністратора, його звернення буде враховано тимчасовим адміністратором при складанні плану.

Судом встановлено, що згідно Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31.03.2015 року № 601 «Про відсторонення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасового адміністратора ПАТ "УСК "Гарант-Авто" ОСОБА_4

У ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. У разі невиконання страхувальником цього обов'язку він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України

Так, у ст. 3 Закону зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У п. 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно з яким при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, а в ст. 33 - зобов'язання учасника ДТП повідомити страховика про ДТП. Зокрема, в підпункті 33.1.2 п. 33.1 цієї статті Закону застережено, що учасник ДТП зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання ДТП.

Судом встановлено, що з боку позивача дотримано вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про страховий випадок 18.11.2014 року( а.с.8-10) та про виплату страхового відшкодування 13.01.2015 року( а.с.11) до прийняття з Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31.03.2015 року №601 «Про відсторонення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації ОСОБА_4Й до 31.03.2016 року, а тому законних підстав щодо невиконання з боку відповідача зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування суд не вбачає.

Статтею 991 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачені випадки, коли страховик має право відмовити у страховій виплаті, однак такої підстави як відсутність технічної можливості здійснити виплату, на яку вказала страхова компанія в листі від 25.08.2015 року даними законами не передбачена.

Тому з відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»,на користь позивача повинні бути стягнуті реальні матеріальні збитки спричинені позивачу в розмірі 43 342,63 гривень, згідно звіту про вартість матеріального збитку № 682 від 24.03.2015 року

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 440 грн. 43 коп.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 57-62, 64, 74, 76, 79, 84, 88, 89, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди задовольнити

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 43 342 грн., 63, вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн. та судовий збір в сумі 440 грн. 43 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Васильківського міськрайонного суду Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя