У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 Справа №607/2335/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Музики О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції, у якій просить суд скасувати постанову №ВП46058902 від 23 січня 2015року про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 288,75грн.

Скаргу обґрунтовує тим, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 03 грудня 2014 року скасовано вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року в частині звільнення ОСОБА_1 від призначення покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_2 засудженою за статтею 128 КК України до покарання у виді 150(ста п'ятдесяти) годин громадських робіт. Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року в частині вирішення цивільного позову змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 2887,50грн. Даний вирок Тернопільським міськрайонним судом звернуто до виконання. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 16.01.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу (виконавчий лист №607/2231/13-к, виданий 06.01.2015року Тернопільським міськрайонним судом) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2887,50грн. матеріальної та моральної шкоди та запропоновано боржнику виконати його в добровільному порядку в строк до 22 січня 2015 року. 22 січня 2015 року нею подано заяву про відстрочку виконання вироку суду, з якою вона звернулась у Тернопільський міськрайонний суд. Копію даної заяви було подано у відділ державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції. Однак, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції ОСОБА_4, 23 січня 2015 року, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 288,75грн. Враховуючи те, що нею подано заяву про відстрочку виконання вироку, вважає, що дії державного виконавця є поспішними та передчасними щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору до вирішення питання про відстрочку виконання Тернопільським міськрайонним судом та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

В судове засідання сторони не з»явились, не повідомивши суду про причини своєї неявки.

Згідно з вимогами ч.1 ст.386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Із постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору від 23.01.2015р. вбачається, що 16.01.2015року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №607/2231/13-к, виданого 06.01.2015року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 2887,50грн. Боржнику надано строк для добровільного виконання до 22.01.2015р., однак боржником у наданий строк виконавчий лист не виконано.

В цей же день, 23.01.2015року за вих.№259 ОСОБА_5 надіслано постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Згідно ч. 1 статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вразі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, державний виконавець діяв у межах та спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

А саме, у звязку із невиконанням боржником в добровільному порядку рішення без поважних причин, постановою державного виконавця від 23.01.2015р. стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10 % від суми по виконавчому документу №607/2231/13-к, а саме в розмірі 288,75грн.

Відтак аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що доводи скаржника не підтверджені матеріалами справи, зокрема, скаржником не надано доказів, того, що вона зверталась до суду про відстрочку виконання рішення, посилання скаржника на те, що вона подала державному виконавцю копію заяви про відстрочку виконання рішення не є підтвердженням самого звернення, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 23.01.2015року відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 3 статті 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 383-389 ЦПК України, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий П.Я.Стельмащук