Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Астахової О.О.,

при секретарі: Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_2 на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до заповітів посвідчених державним нотаріусом Десятої Київської нотаріальної контори від 04 серпня 1999 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіли позивачу належні їм на праві власності частини квартири АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач звернувся 10.01.2013 року до Десятої Київської нотаріальної контори із заяво про прийняття спадщини на підставі заповіту від 04 серпня 1999 року.

Після смерті ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач звернувся 17.03.2015 року до десятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту від 04 серпня 1999 року.

Оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, було втрачено, тому нотаріусу було подано його копію та оригінал технічного паспорту на зазначену квартиру.

Постановами від 08 липня 2015 року у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду письмові пояснення по справі, зі змісту яких вбачається, що розгляд справи він просить проводити у його відсутність та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд у його відсутність, або заперечень проти позову суду не надано.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до даних копії свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1996 року виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.12.2012 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

За даними свідоцтва про смерть виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 18.11.2014 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить квартира АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 04.08.1999 року ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1, належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 04.08.1999 року ОСОБА_3 також заповіла ОСОБА_1, належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Отже, у позивача виникло право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч.1ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 22/2013 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 10.01.2013 року, тобто в межах строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Також, ОСОБА_1 звертався до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Проте, ним було пропущено шести місячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 289/15 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Постановами Десятої Київської держаної нотаріальної контори від 08.07. 2015 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказану квартиру, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Як було встановлено в судовому засіданні, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 було втрачено, тому нотаріусу було подано його копію та оригінал технічного паспорту на зазначену квартиру.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п.3.1. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини .

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно знаказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оскільки позивач звернувся до нотаріальної контори у встановленому порядку із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців за законом або за заповітом судом не встановлено, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючого документу, який втрачено, проте судом достеменно встановлено належність квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та померлійІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, суд оцінюючи докази в їх сукупності приходить до висновку про законність і обгрунтованість позовних вимог, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,58-61,88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1218, 1220, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :

Повний текст рішення виготовлений 21 грудня 2015 року