Справа № 182/1310/15-ц
Провадження № 2/0182/1546/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.09.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Рунчевої О.В., секретаря - Смиковій Ю.В., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського управління по експлуатації газового господарства Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовом, поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03 березня 2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на наступны обставини.

Вона згідно наказу № 8 від 15 січня 2008 року була прийнята на посаду контролера служби обліку природного газу Орджонікідзевської виробничої дільниці Нікопольського управління з експлуатації газового господарства з 15 січня 2008 року на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку основного працівника.

На даний момент Відкрите акціонерне товарство «Дніпропетровськгаз» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз».

Наказом № 660 від 08 липня 2011 року вона була переведена на посаду контролера групи обліку природного газу Орджонікідзевської виробничої дільниці Нікопольського управління з експлуатації газового господарства постійно.

Наказом: № 297 від 17 квітня 2014 року вона була звільнена за п. 4 ст. 40 КЗпП України у звязку із прогулом без поважних причин.

Вважає, що дане звільнення є незаконним, необґрунтованим проведеним з грубим порушенням норм матеріального та процесуального трудового права з наступних підстав.

Згідно п. 4 ст. 40 Кзпп України трудовий договір, укладення на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані його власником або уповноваженим ним органом лише у випадках... прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин».

Підставою для її звільнення послужила нібито її відсутність на роботі 31 березня та 01 квітня 2014 року. У той же час, згідно довідки Комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Орджонікідзе № 384 від 04 травня 2014 року, в ці дні вона перебувала на обстеженні і лікуванні у лікаря невропатолога, оскільки вона, згідно висновку Нікопольської міжрайонної МСЕК № 2 від 14 січня 2014 року являється інвалідом третьої групи терміном до 10 грудня 2015 року.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 56 від 14 січня 2014 року, затвердженою Нікопольською міжрайонною МСЕК № 2 їй необхідний «Д» облік у лікаря - невропатолога, стаціонарне лікування двічі на рік, а також відновлювальна медикаментозна терапія.

Саме тому, вона 31 березня та 01 квітня 2014 року перебувала на обстеженні у лікаря-невропатолога, оскільки постійно перебуває у нього на диспансерному обліку і періодично потребує медичної допомоги і обстежень.

Дані відомості були відомі відповідачу на момент її звільнення, проте, незважаючи на поважність причин її відсутності на роботі вона була звільнена.

У відповідності зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни на працівника може бути накладено тільки одне дисциплінарне стягнення.

У той же час, наказом № 188 від 03 квітня 2014 року, на неї було накладено стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани.

Вважає, що відповідач за одне і те ж порушення трудової дисципліни наклав на неї відразу два види дисциплінарних стягнень догану і звільнення, оскільки накази про накладення догани та звільнення стосувалися подій 31 березня 2014 року, відповідно, з їх суті випливає, що на неї було накладено догану за відмову від виконання денного наряду на 31 березня 2014 року, а звільнення якраз і виникло за мотивами її відсутності на роботі у цей же самий день.

Крім того, як в ході накладення догани, так і при її звільненні, замість двох окремих, була потребована лише одна пояснювальна записка, у зв'язку з чим очевидно, що і догана і звільнення стосувалися одних і тих же обставин.

Окремо перед звільненням, у порушення ст. 147 КЗпП України, у неї ніхто не вимагав пояснень по факту прогулу.

Таким чином, в основу догани, так і в основу її звільнення, відповідачем було фактично покладено одні й ті ж самі підстави одночасно, що є неприпустимим.

В зв'язку з незаконним звільненням вона пережила душевний дискомфорт, стрес, погіршення стану здоров'я, переживання у зв'язку з втратою єдиного джерела до отримання заробітку, відчула себе зайвою і непотрібною людиною в суспільстві, змушена донині докладати додаткові зусилля для організації свого життя і відновлення нормальних соціальних зв'язків. Моральну шкоду вона оцінює в 5 000 грн.

Просить відновити строки, встановлені ст. 233 КЗпП України, для звернення до суду з вимогами про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки вона є інвалідом третьої групи з приводу розсіяного склерозу головного мозку, періодично змушена знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, у зв'язку з чим об'єктивно не могла вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав і законних інтересів;

відновити її на посаді контролера служби обліку природного газу Орджонікідзевської виробничої дільниці Нікопольського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» з 17.04.2014 року, визнавши наказ № 297 від 17 квітня 2014 року про її звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним і скасувати його;

стягнути з Нікопольського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровскгаз» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 18 квітня 2014 року по день винесення рішення суду, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримал позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Також, ОСОБА_1 просила суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, зважаючи на те, що він був пропущений з поважних причини, оскільки за допомогою поновити її на роботі вона звернулася до Голови правління «Надія мрії» ОСОБА_3 28 квітня 2014 року тобто в межах позовної давності, а про те, що вона повинна була звернутися з позовом саме до суду у терміни передбачені ст. 233 КЗпП України їй не було відомо.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала і суду показала, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи відповідно до вимог діючого законодавства у звязку із прогулом.

Крім того, представник відповідача вважає, що діями Нікопольського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровскгаз» позивачу не була заподіяна моральна шкода.

Також, на думку представника Нікопольського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровскгаз», ОСОБА_1 пропустила без поважних причин строки звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, передбачені ст. 233 КЗпП України. Тому просила суд в позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Постановою № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України.

Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемирну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Судом встановлено, що позивач на підставі наказу № 8 від 15 січня 2008 року була прийнята з 15 січня 2008 року на роботу до Нікопольського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Дніпропетровськгаз» тимчасово на період відпустки основного працівника на посаду контролера групи обліку природного газу Орджонікідзевської виробничої дільниці (а.с.7).

08 липня 2011 року на підставі наказу № 660 від 08 липня 2011 року позивач була переведена на посаду контролера групи обліку природного газу Орджонікідзевської виробничої дільниці Нікопольського управління з експлуатації газового господарства постійно (а.с.8).

Наказом начальника Нікопольського управління з експлуатації газового господарства № 297 від 17 квітня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена з посади контролера групи обліку природного газу Орджонікідзевської виробничої дільниці Нікопольського управління з експлуатації газового господарства за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин з 17 квітня 2014 року (а.с.12).

Підставами звільнення у наказі вказані службова записка старшого майстра СОПГ ОСОБА_4, письмові пояснення ОСОБА_1, доповідна записка начальника ОВД ОСОБА_5, акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 31 березня 2014 року, акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 01 квітня 2014 року, лист профкому НУЕГГ про надання згоди на звільнення (протокол № 7 від 15 квітня 2015 року) (а.с.12).

15 квітня 2015 року профспілковий комітет надав згоду на звільнення ОСОБА_1 за прогул відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. На засіданні профспілкового комітету ОСОБА_1 була присутньою (а.с.59).

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні позивач підтвердила факт, що трудову книжку та наказ про звільнення вона отримала 17 квітня 2014 року. В той же час, в суд з позовом ОСОБА_1 звернулася 03 березня 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України щодо справ про звільнення з роботи.

Посилання позивача ОСОБА_1 про те, що строк звернення до суду пропущений нею з поважних причин, оскільки за допомогою поновити її на роботі вона звернулася до Голови правління «Надія мрії» ОСОБА_3 28 квітня 2014 року тобто в межах позовної давності, а про те, що вона повинна була звернутися з позовом саме до суду у терміни передбачені ст. 233 КЗпП України їй не було відомо, суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 на її неодноразові звернення територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області, прокуратурою м. Орджонікідзе та виконавчим комітетом Орджонікідзевської міської ради рекумендувалося ще у 2014 році вищевказаний спір вирішувати у судовому порядку (а.с.81-82, а.с.89-90, а.с.94, а.с.99).

Суд вважає не можливим поновити позивачу порушені строки для звернення до суду, оскільки в обґрунтування свого клопотання про поновлення процесуального строку із наданих позивачем документів, суд не вбачає, що позивач не мала можливості звернутися до суду за захистом своїх прав.

У відповідності до вимог ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судових витрат у відповідності до вимог діючого законодавства, відповідно до ст. 88 ЦПК України розгляд справи компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,73,209,212-215,217-218 ЦПК України, ст.233 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Нікопольського управління по експлуатації газового господарства Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовом, поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_6