Справа №490/1266/15-ц 22.09.2015 22.09.2015 22.09.2015
Справа № 490/1266/15-ц
Провадження № 22-ц/784/1771/15 Головуючий першої інстанції: Мамаєва О.В.
Категорія: 48 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Прокопчук Л.М., Довжук Т.С.,

при секретарі Гордійчук С.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Позивач зазначав, що з 22 вересня 1989 року року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Спільне життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2013 року, примирення неможливо. Угоди про добровільний поділ майна не досягнуто.

Посилаючись на викладене, позивач просив розірвати шлюб та поділити спільне майно подружжя, перелік якого згодом неодноразово уточнював, виділивши кожному зі сторін по ? частці цього майна.

Ухвалою суду від 14 квітня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_6. про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просив виділити кожному зі сторін по ? частці:

- магазину по АДРЕСА_1;

- рибацького будинку НОМЕР_5, загальною площею 269,4 кв.м, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, гаражний кооператив «Човнова станція рибак»;

- автомобіля Fiat Doblo cargo 1.2, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 250000 грн..;

- автомобіля Fiat Ducato, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 300 000 грн.;

- автомобіля ГАЗ 3302 415, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 60 000 грн.;

- автомобіля Fiat Doblo cargo 1.2, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4;

- нежитлової будівлі - автомийки , загальною площею 261, 7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

- об'єкта виробничої нерухомості по АДРЕСА_3;

- приватної продовольчої компанії «Золотой теленок»

ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 17 квітня 2015 року року позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження для спільного розгляду.

ОСОБА_4 зазначала що вона також бажає розірвати шлюб з ОСОБА_5, оскільки подальше спільне життя як подружжя вважає неможливим через відсутність взаєморозуміння, поваги та любові, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб з ОСОБА_5

Як вказала ОСОБА_4, 18 липня 2013 року між нею та ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна, яким було вирішено питання щодо поділу частини такого майна. Проте, щодо поділу іншого, не зазначеного у цьому договорі спільного майна, у добровільному порядку вони угоди не досягли.

Посилаючись на викладене, просила визнати за нею право власності на:

- ? частку рибацького будинку НОМЕР_5, загальною площею 269,4 кв.м, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, гаражний кооператив «Човнова станція рибак»;

- ? частку автомобіля Fiat Doblo cargo 1.2, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- ? частку автомобіля Fiat Ducato, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- ? частку автомобіля ГАЗ 3302 415, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2015 року первісний та зустрічний позови задоволено.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) 22.09.1989 року Ленінським відділом запису актів громадянського стану м. Миколаїв, актовий запис № 1259, розірвано. При розірванні шлюбу, дружині залишено прізвище чоловіка - ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності на ? частку за кожним на:

- магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- рибацький будинок, загальною площею 269,4 кв.м, розташований за адресою: м. Миколаїв «Човнова станція рибак», гаражний кооператив буд. НОМЕР_5;

- автомобіль Fiat Doblo cargo, , реєстраційний номер НОМЕР_1 2011 року випуску.;

- автомобіль Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску;

- автомобіль ГАЗ 3302/415, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2005 року випуску,;

- автомобіль Fiat Doblo cargo 1.2, реєстраційний номер НОМЕР_4, 2011 року випуску;

- нежитлову будівлю автомийки загальною площею 261, 7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2;

- нежитловий об'єкт розташований за адресою: АДРЕСА_3;

- приватну продовольчу компанію «Золотой теленок».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на ? частку приватного підприємства «Продовольча компанія «Золотой теленок» та ухвалити в цій частині нове рішення - про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що сторони з 22 вересня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з жовтня 2013 року.

ОСОБА_4 є учасником приватного підприємства «Продовольча компанія «Золотой теленок», яке було засновано під час перебування сторін у шлюбі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на ? частку зазначеного підприємства суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 60, 70 СК України та що такі вимоги позивача були визнані представником ОСОБА_4

Проте повністю погодитися з таким висновком не можна.

Так, в рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012р у справі N 17-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України Конституційний Суд України дійшов висновку, що приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином, статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності

Виходячи з положень ст. 60 СК України, грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об'єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання.

Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-5цс14 та від 03.06.2015р. у справі № 6-38цс15.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що вона не заперечує проти виплати ОСОБА_5 ? частки внесених до статутного фонду приватного підприємства «Продовольча компанія «Золотой теленок» коштів.

Між тим, ОСОБА_5 вимог про стягнення половини вартості внесеного майна (коштів) до статуту «Продовольча компанія «Золотой теленок» або про стягнення половини отриманого доходу від діяльності підприємства у позові не було заявлено.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції на зазначене належної уваги не звернув та неправильно застосував норми права, задовольняючи вимоги ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на ? частку ПП «Продовольча компанія «Золотой теленок», то відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення. - про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Рішення суду в частині поділу іншого спільного майна подружжя апелянтом не оскаржується, а тому законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині не були предметом апеляційного розгляду відповідно до положень ч.1 ст. 303 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2015 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частку приватного підприємства «Продовольча компанія «Золотой теленок»- скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на ? частку приватного підприємства «Продовольча компанія «Золотой теленок».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді