АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4052/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин», виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Харківський завод шампанських вин» ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення оплати за тимчасовою непрацездатністю, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року було відмовлено у задоволенні зазначеного позову.

Не погоджуючись з таким рішенням районного суду ОСОБА_3, яка діє через свого представника ОСОБА_4, в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На обґрунтування скарги послалася на те, що суд неправильно дослідив та оцінив наявні у справі докази; ухвалив своє рішення при недоведеності обставин, які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, суд неправильно встановив стаж роботи позивача, дату її прийняття на посаду головного радника з фінансово-економічних питань; наявна в матеріалах справи копія заяви ОСОБА_3 про звільнення не місить резолюції керівника та її дати; в наданому в судовому засіданні оригіналі цієї заяви жодних записів керівника також не було; суд не повно оцінив заяву ОСОБА_3 про відзив своєї заяви про звільнення і про намір ОСОБА_3 після одужання вийти на роботу, яку було надіслано згідно відповідної квитанції відділення поштового зв'язку 02.07.2014 року, внаслідок чого безпідставно не застосував правила ч. 2 ст. 38 КЗпП України; суд не звернув уваги, що внаслідок відзиву заяви позивачем наступне її звільнення відбулося вже за ініціативою адміністрації, що в період тимчасової непрацездатності працівника не допускається, ч. 4 ст. 40 КЗпП України, що відповідно до ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України є підставами для задоволення заявленого позову.

Судова колегія, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді головного радника з фінансово-економічних питань (наказ 105-к від 09.08.2000 року). Позивачка звернулася до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням, з 02.07.2014 року (а.с. 45). З 24.06.2014 року позивачка знаходилася на амбулаторному лікуванні в Харківській міській поліклініці №8 і вільно пересувалася містом. 02.07.2014 року ОСОБА_3 рекомендованим листом надіслала відповідачу заяву, в якій просила подану нею заяву про звільнення з 03.07.2014р. не розглядати і повідомляла про те, що на даний час вона знаходиться на лікуванні, по закінченні якого буде предоставлений лікарняний лист. Вищевказану заяву позивачки відповідач отримав 09.07.2014 року.

Наказом в.о. директора заводу ОСОБА_5 № 103-к від 02.07.2014 року ОСОБА_3 на підставі її заяви 02.07.2014 року була звільнена по ст. 38 КЗпП України. У зв?язку з відсутністю на робочому місці ОСОБА_3 була адміністрацією підприємства письмово сповіщена про її звільнення, а з наказом про своє звільнення вона була ознайомлена 05.08.2014 року (а.с. 12).

Згідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу з поважних причин, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник, тобто раніше двотижневого строку. Колегія суддів погоджується з висновками районного суду, що домовленість сторін трудового договору про його розірвання з 02.07.2014 року не змінює підстави звільнення, про які працівник зазначив у своїй заяві, за власним бажанням.

Той факт, що у вищевказаній заяві не вказана дата її написання та реєстрації в діловодстві підприємства, за відсутності а матеріалах справи інших достовірних доказів не свідчить про те, що ця заява була написана під тиском адміністрації і про відсутність дійсного бажання позивачки на звільнення. Доводи скарги щодо недостовірності резолюції керівника підприємства на оригіналі цієї заяви: «до наказу, 19.05.2014 року» та про фальшування цього доказу, про що було заявлено представником позивача при апеляційному розгляду справи колегія суддів відхиляє, оскільки наявність чи відсутність такої резолюції, з огляду на узгоджену між сторонами дату звільнення, не мають юридичного значення. При цьому позивачка при наявності процесуальної можливості не надала до суду достовірних доказів про фальшування дати, зазначеної її заяви про звільнення за власним бажанням: з 02.07.2014 року. В доводах апеляційної скарги про таке фальшування дати звільнення позивачки за власним бажанням також не заявлено. Клопотань про призначення необхідної в таких випадках, відповідно до ст. 143 ЦПК України, судової експертизи позивачка, при наявності процесуальної можливості, не заявляла.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про недоведеність тверджень позивачки, що вона не вказала про дату свого звільнення в заяві.

Частина 2 ст.38 КЗпП України передбачає, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 не вчасно, із запізненням, відкликала свою заяву про звільнення, що давало відповідачу на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, звільнити її з передбачених ст. 38 КЗпП України підстав. Сторони узгодили дату звільнення ОСОБА_3, 02.07.2014 року, тому виходячи з вищевказаних положень ч. 2 ст. 38 КЗпП України вона повинна була саме до цієї узгодженої дати повідомити адміністрацію підприємства про своє бажання продовжити свою роботу, підстави для застосування положень ст. 40 КЗпП України відсутні.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з рішенням суду, яке є законним і обґрунтованим і доводами скарги не спростовується, суд правильно застосував по справі ст. 38 КЗпП України.Відомості стосовно стажу роботи позивача, дати її прийняття на посаду головного радника з фінансово-економічних питань у даному випадку перебувають поза межами підстав і предмету розглянутого позову, не впливають на законність її звільнення за власним бажанням, і тому відповідно що ст. 303 ЦПК України колегія суддів ці доводи скарги відхиляє.

Оскільки таким чином суд першої інстанції ухвалив своє рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: