АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6476/15 Головуючий 1-ї інстанції - Бунін Є.О.
Справа №618/296/15-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Бездітко В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила застосувати наслідки недійсного правочину до договору купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 та стягнути солідарно з відповідачів на її користь 185 738,40грн., що є еквівалентом 9 000дол. США, а також судовий збір в сумі 1 857,40грн. та витрати на правову допомогу 3000,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 02 травня 2014 року між нею та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Вартість трикімнатної квартири визначена сторонами у 18 000,00дол. США. Відповідачі відмовились посвідчити договір купівлі-продажу квартири нотаріально, посилаючись на те, що здійснять ці дії лише після сплати нею усіх коштів. На виконання умов договору протягом 2013-2014 років ОСОБА_1 передала відповідачам 9 000,00дол. США. Залишок суми 9 000,00дол. США вона повинна була віддати відповідачам на протязі трьох послідуючих років рівними частинами, а саме по 3 000,00 дол. США щорічно. Але, у зв'язку з різким підвищенням курсу долара США порівняно до національної валюти України, вона на даний час немає можливості розрахуватися на вищевказаних умовах. Вона запропонувала відповідачам провести розрахунок у національній валюті - гривні та посвідчити договір нотаріально, однак відповідачі від такої пропозиції відмовились, що змусило її звернутися з цим позовом до суду про визнання правочину недійсним та повернення сплачених за договором коштів в сумі 9 000,00дол. США.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, пояснив, що дійсно протягом 2013-2014 років вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в еквіваленті близько 9 000,00дол. США за продаж квартири, а саме у національній валюті.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, пояснив, що ніяких коштів за купівлю-продажу квартири від позивача ОСОБА_3 не отримувала, ніякий договір з нею не підписувала, доручення на його укладення чи підписання сестрі ОСОБА_2 не надавала.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Застосовано наслідки нікчемного правочину до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 82 162,74грн. та судовий збір в розмірі 821,52грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідачів на її користь еквівалент 9 000,00дол. США, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Інші сторони рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржують.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині обґрунтованості суми стягнутих грошових коштів, сплачених за спірним договором купівлі-продажу квартири, тому в іншій частині відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 23.11.2007року посвідчений державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим №2362 та зареєстрованим в КП «Дворічанське БТІ», про що свідчить Витяг з Державного реєстру правочинів, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить 1/2 частина (кожній по 1/4ч.) житлового будинку з надвірними спорудами (що становить квартиру №2), розташованого по АДРЕСА_1.

02 травня 2014 року позивач ОСОБА_1 уклала з власниками вищевказаного житла в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі договір купівлі будинку по АДРЕСА_1. Згідно умов договору: продавець надає покупцеві будинок у розстрочку з обумовленими датами виплати та встановленою ціною; вартість будинку визначена у 18 000,00дол. США; покупець зобов'язується виплачувати суми у визначені строки; на момент укладання договору покупець ОСОБА_1 сплатила 01.05.2013року - 6 000,00дол.США, 02.05.2014року - 3 000,00дол.США. На залишок суми в 9 000,00дол.США продавець встановлює ставку 6% річних, яка буде нараховуватися на остаточну суму боргу щорічно. Погашення щорічних платежів відбувається тільки у доларах США. Графік і суми погашення: 01.05.2015року - 3 000,00дол. США + 6% 9540дол.США); 01.05.2016року - 3 000,00дол.США + 6% (360дол.США); 01.05.2017року - 3 000,00дол. США + 6% (180дол.США) (а.с. 4).

Як встановлено судовим розглядом, у день складання вищевказаного договору відповідач ОСОБА_3 присутньою не була і, як було з'ясовано у подальшому, правочину не підписувала та ніяких грошей не отримувала, проти чого не заперечувала також відповідач ОСОБА_2 При цьому остання поясняла, що можливо за ОСОБА_3 вона могла підписати цей договір. Окрім того, ОСОБА_3 стверджувала, що знаючи зі слів сестри ОСОБА_2 про існування та умови передбачені вказаним договором, не уповноважувала сестру на його укладення та підписання. Позивач також підтвердила, що гроші кожного разу (на загальну суму 9 000,00дол.США) вона віддавала безпосередньо в руки ОСОБА_2

Відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Волевиявлення ОСОБА_3 на укладення спірного договору купівлі - продажу частини житлового будинку було відсутнє, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що вона не може нести відповідальність за вказаним правочином та правомірно відмовив у стягненні з неї грошових сум.

Згідно ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив у п.13, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Оскільки спірний договір купівлі - продажу квартири у житловому будинку нотаріально посвідчено не було, тому суд правильно визнав його нікчемним.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемним правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

До даних правовідносин судом помилково застосована ч.4 ст.632 ЦК України, оскільки ціна в договорі була встановлена, а саме вартість 1/2ч. будинку визначена у 18 000,00дол. США, з яких 9 000,00дол. США позивачем було передано в руки відповідачу ОСОБА_2 Отже, суд при вирішенні цього спору повинен був керуватись ч.1 ст.216 УК України, яка регламентує, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України).

Враховуючи, що ОСОБА_1 розплачувалася з відповідачем ОСОБА_2 доларами США, про що свідчить спірний договір, а інших доказів на спростування цих обставин не надавалось, тому повернути позивачу у відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України грошові кошти необхідно в гривнях. Офіційний курс НБУ долара США до національної валюти на момент розгляду справи апеляційним судом становить: 100дол. США = 2195.2695грн. Отже, 1 000дол. США приблизно становить 21 952,70грн., (ця сума помножена на 9) дорівнює - 197 574,30грн. Судовий збір у розмірі 1% (відсотка) від цієї суми складає - 1 975,74грн., але враховуючи, що при подачі позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1 894,55грн., тому саме ця сума підлягає стягненню на її користь.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року змінити: збільшити стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми з 82 162,74грн. до 197 574,39грн., судовий збір з 821,52грн. до 1 894,55грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -