АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/5633/15 Головуючий 1 інст.: Іванова І.В.
Справа №639/1996/15-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: недоговірні зобов'язання
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а :

05 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06 липня 2014 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ-211010», реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ-21052», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно висновків ДАЇ та постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 14.08.2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 Згідно виданого ТОВ «Радар-1» звіту №199 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, ринкова вартість майна до пошкодження з ПДВ становить 21 704 грн. 94 коп.; вартість відновлюваного ремонту - 29146 грн. 27 коп.

17 вересня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву на виплату страхового відшкодування до ПрАТ СК Україна, але вказана заява залишилась без відповіді.

Позивач вважає, що ОСОБА_1, як власник джерела підвищеної небезпеки, а саме, автомобіля «ВАЗ-211010», реєстраційний номер НОМЕР_1, повинен відшкодувати йому витрати, які він поніс для відновлення первинного стану його автомобіля «ВАЗ-21052», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого в ДТП. Крім того, протиправні дії відповідача спричинили йому та його родині, яка разом з ним знаходилася у автомобілі не тільки матеріальну, а також і моральну шкоду, яку він оцінує в розмірі 30 000 грн.

У судовому засіданні першої інстанції позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини вказані в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції позов не визнала, надавала до суду письмові заперечення.

Третя особа - ОСОБА_3 проти позову не заперечував та підтвердив той факт, що позивач керував вказаним автомобілем на підставі довіреності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 29 146 грн. 27 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір - 291 грн. 46 коп.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ст.3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд першої інстанції не врахував, що до цих правовідносин потрібно було застосувати положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, АІ/0332795, страховиком за яким є ПрАТ СК Україна, а забезпеченим транспортним засобом на страховий випадок, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, є автомобіль «ВАЗ-211010», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії полісу до 09 травня 2015 року включно (а.с.80).

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) за полісом становить 50 000 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., розмір франшизи - 500 грн.

Згідно виданого ТОВ «Радар -1» звіту №199 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, ринкова вартість майна до пошкодження з ПДВ становить 21 704 грн. 94 коп.; вартість відновлюваного ремонту - 29 146 грн. 27 коп.

Таким, чином сума матеріальної шкоди заподіяної транспортним засобом страхувальника майну третіх осіб, не перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ СК Україна.

Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до заподіювача шкоди у відповідному розмірі.

За таких обставин, з винної особи у відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню лише сума франшизи, яка встановлена полісом АІ/0332795 в розмірі 500 грн.

В іншій частині в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, слід відмовити, оскільки позивач позовних вимог до страховика не пред'явив, та не позбавлений такої можливості, до того ж матеріали справи не містять доказів наявності спору між страховиком і позивачем з цього приводу .

Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Також, ОСОБА_2 в позовній заяві вказував, що протиправні дії відповідача спричинили йому та його родині, яка разом з ним знаходилася у автомобілі не тільки матеріальну, а також і моральну шкоду, яка полягає в порушенні налагодженого стану життя у зв'язку з відсутністю автомобіля та у зв'язку з необхідністю вирішувати питання відшкодування шкоди в судовому порядку, тому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення моральної шкоди з винної особи.

Непред'явлення позивачем вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої матеріальної шкоди не є підставою для відмови в позові до відповідача про відшкодування моральної шкоди у відповідному розмірі.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України, урахувавши характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної скарги ОСОБА_2, виходячи з ціни позову, сплатив судовий збір в розмірі 292 грн. 00 коп.

Апеляційний суд зменшуючи суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди до 500 грн., відповідно зменшує і суму судового збору до 243 грн. 60 коп.

Згідно п.п.1,8 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється з розміру 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, - 50% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50% ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

З урахуванням встановлених обставин, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та відповідно, розподілу судових витрат підлягає зміні, - зменшенню суми яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди до суми франшизи, яка встановлена полісом АІ/0332795 в розмірі 500 грн. та відповідно зменшенню розміру відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п. 3,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року - в частині стягнення матеріальної шкоди та відповідно, розподілу судових витрат, - змінити.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди до 500 грн.,- суми франшизи, та відповідно зменшити розмір відшкодування витрат по оплаті судового збору до 243 грн. 60 коп.

В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді