АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14 липня 2015 року

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» звернулось з апеляційною скаргою на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року.

06.07.2015 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно та кошти ТОВ «Агротек-Інвест» в межах суми заборгованості, а саме 427887,77 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно до п. 3 Постанови Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Крім того, згідно ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Однак, позивачем не надано відомості про наявність у відповідача рухомого або нерухомого майна, інформацію де обліковуються і на яких рахунках грошові кошти, на які позивач просить накласти арешт, що не дає суду змоги визначити наявність майна і грошових коштів та співмірність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову робить неможливим подальше виконання такої ухвали відповідно до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Положення про Єдиний реєстр заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року №31/5, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду прийшла до висновку,що заява про забезпечення позову підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.209,151-153 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про стягнення заборгованості - повернути заявнику - ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_3