У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Харківської міської ради, третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_7, Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом за реєстровим номером №1-195 від 11 квітня 2007 року, виданого Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10, про визнання за його покійним батьком ОСОБА_11 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 та 16/432 частин будинку АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті його бабусі - ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та про визнання за ним права власності на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на квартиру АДРЕСА_1 та 16/432 частин будинку АДРЕСА_2.

У серпні 2008 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_10 і Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання за його покійним батьком ОСОБА_11 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 та 16/432 частин будинку АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та про визнання за ним право власності на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 8/432 частин будинку АДРЕСА_2.

У серпні 2013 року позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулись до суду з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_8, Харківської міської ради, третя особа - Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності. Позивачі просили визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2007 року, видані Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10, за реєстровими номерами №1-193 та №1-195. Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_11 за кожним на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та за кожним на 16/432 частин домоволодіння АДРЕСА_2 з відповідною частиною надвірних будівель. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що їх батько ОСОБА_11 за час свого життя фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року, позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено. Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом видані Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 11 квітня 2007 року на ім'я ОСОБА_10 за реєстровими номерами № 1-193 та № 1-195 про спадкування після смерті його сестри ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Харкові, на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 та 32/432 частин домоволодіння АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Харкові, на 1/2 частку однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1, загальною площею 32,4 кв.м і 32/432 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Харкові, на 1/2 частку однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 загальною площею 32,4 кв.м. та 32/432 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 та 32/432 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_12 був її син ОСОБА_11, який постійно проживав в АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_11 помер.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10, який є рідним братом померлої ОСОБА_12 та спадкоємцем другої черги на спадкування, 19 листопада 2005 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_12, вказавши на наявність спадкоємця першої черги на спадкування - ОСОБА_11

11 квітня 2007 року на ім'я ОСОБА_10 видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 та 16/432 частин будинку АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого Нагатинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви.

Відповідно до листа Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори №1059/02-14 єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_10 є ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом для дії за кордоном, виданого 16 грудня 2010 року за реєстровим номером №3н-1231.

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1259 ЦК України врегульовано, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 2 статті 1270 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 1258, 1259, 1273 ЦК України, виходив з того, що зміна черговості спадкування за законом в нотаріальному порядку допускається лише на підставі відповідного договору між спадкодавцями, або на підставі рішення суду у випадку, встановленому ч. 2 ст. 1259 ЦК України, та залежить від відмови спадкоємця попередньої черги на спадкування від прийняття спадщини, або неприйняття її, про що відповідна заява має бути подана до нотаріальної контори.

ОСОБА_11, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_12 фактично прийняв спадщину після її смерті, при цьому відмови його від спадщини на користь інших спадкоємців до нотаріальної контори він не подавав, а також даних щодо зміни черговості спадкоємців в силу ст. 1259 ЦК України матеріали справи не містять.

Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів та відповідно до фактичних обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 11 квітня 2007 року, виданих Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10, за реєстровими номерами №1-193 та №1-195, визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_11 на 1/2 частину спадкового майна за кожним.

Розгляд справи за відсутності заявника ОСОБА_9, яка на день ухвалення рішення була власником спірної квартири, про що не було відомо позивачам та яка не є спадкоємцем будь-якої черги, не вплинуло на законність та правильність судового рішення.

Позовна вимога щодо витребування спірного майна з чужого незаконного володіння з підстав, передбачених ст.ст. 387, 388 ЦК України може бути заявлена і розглянута в іншому судовому провадженні.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук