АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2291/15 Справа № 205/3220/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

04 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про надання додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_5, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, заповіт він не складав.

Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через пропущення строку прийняття спадщини та відсутність доказів фактичного прийняття спадщини.

Позивачі посилаються на те, що строк ними пропущено з поважних причин, так як їх ні хто не повідомив про смерть батька, а відповідач скрила цей факт від них та інших родичів батька.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2014 року позовні вимоги задоволено, надано позивачам додатковий строк, два місяці після набрання рішенням суду законної сили, для звернення до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 109-111/.

З рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 120-126/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с. 18/, є рідними братом та сестрою.

Відповідно до свідоцтв про народження батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_5 /а.с. 12, 13/.

У 1985 році ОСОБА_5 розірвав шлюб з матір'ю позивачів та 15.07.1994 року уклав шлюб з ОСОБА_6 /а.с. 44 звор./.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька, відповідач по справі - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, яка 17.11.2011 року уклала шлюб та прийняла прізвище ОСОБА_2 /а.с. 42/.

13.07.1994 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав все своє майно ОСОБА_6, заповіт посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_7, реєстровий № 6-641/а.с. 39/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помирає, про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ДМУЮ 26.03.2013 року зроблено актовий запис № 2122 /а.с. 11/.

06.08.2013 року ОСОБА_6 звертається до Другої дніпропетровської нотаріальної контори з заявою та відмовляється від спадщини на користь доньки померлого - ОСОБА_8 /а.с. 35 зворіт/, а ОСОБА_2 пише заяву про прийняття спадщини /а.с. 36/.

21.09.2013 року ОСОБА_2 отримує свідоцтво про право на спадщину за законом /а.с. 55/.

Постановами від 13.02.2014 року та 19.02.2014 року нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовляє ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало померлому ОСОБА_5 через пропуск ними строку прийняття спадщини /а.с. 22, 23/.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємців були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 року в справі № 6-85цс12, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Звернувшись до суду з вказаним позовом, позивачі посилаються на те, що строк ними пропущено з поважних причин, так як їх ні хто не повідомив про смерть батька, а відповідач скрила цей факт від них та інших родичів батька, що є єдиною причиною пропуску ними строку прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачі не надали суду безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як відсутність інформації про смерть батька, яка є єдиною причиною з якої позивачі пропустили строк для прийняття спадщини, про що вказано в позовній заяві, не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачам у встановлений законом строк звернутися з заявою про прийняття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року - скасувати.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.