АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Шебуєвої В.А., Слободянюк С.В.,

при секретарі Абдуллаєва Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ей Ем Джи Груп» - Дремлюги Валерії Вікторівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ей Ем Джи Груп», ОСОБА_5, третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України, про стягнення страхового відшкодування, різниці відновлювального ремонту і матеріального збитку та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ей ЕмДжи Груп» до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4, про визнання полісу обов'язкового страхування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 позивач ОСОБА_4 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ПрАТ «СК «Ей Ем Джи Груп» та ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування, різниці відновлювального ремонту і матеріального збитку.

В ході розгляду справи відповідач ПрАТ «СК «Ей Ем Джи Груп» звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання полісу обов'язкового страхування недійсним.

Унікальний номер справи: 753/18071/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7301/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 03.06.2014 року близько 16-38 годин водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по просп. Гагаріна в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „Пежо 206", д.н.з. НОМЕР_2, порушивши вимоги п.13.1 ПДР України. 01.07.2014 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва Кирилова О.В. було визнано винним у вчиненні даного ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. При оформленні даного ДТП водій ОСОБА_5 пред'явив працівникам ДАІ поліс МС/5232931 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений ним 22.12.2013 року з ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп". Відповідно до п.4 зазначеного полісу ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 0 грн. За змістом висновку №450 експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту становить 49673 грн. 47 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 37 184 грн. 82 коп. Позивач звернулась до відповідача ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" щодо виплати страхового відшкодування, однак останній відмовив їй за відсутності належних правових підстав. За таких обставин просить стягнути з відповідача ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" на користь позивача 37 184 грн. 82 коп. страхового відшкодування, 816 грн. витрат за проведення експертного дослідження, 2000 грн. витрат на правову допомогу, всі судові витрати, а з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача - 12 488 грн. 65 коп. різницю між розміром відновлювального ремонту і матеріального збитку. Зустрічного позову не визнає, оскільки сам представник страхової компанії не заперечував, що підпис на страховому полісі здійснений працівником їх юридичної особи, а штамп та печатка належить саме їх страховій компанії.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги в частині стягнення суми з відповідача ОСОБА_5 не визнали, пояснивши, що ОСОБА_5 повністю визнає себе винним в даному ДТП, однак на момент даної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп". Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 0 грн., тому, враховуючи вказаний розмір, саме вказана страхова компанія повинна відшкодувати позивачу завдані збитки у вигляді страхового відшкодування. В задоволенні зустрічного позову необхідно тож відмовити, так як ОСОБА_5 звернувся у м. Полтаві до офісу ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" і згідно чинного законодавства уклав страховий договір. Передавши в руки співробітника страхової компанії ОСОБА_9 402 грн. 20 коп. страхового платежу та свої документи, відповідач отримав повністю заповнений поліс №АС/5232931 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при цьому останній мав всі необхідні реквізити, кутній штамп та печатку ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп", а також підпис посадової особи від імені страхової компанії ОСОБА_9 Обґрунтування представником ПрАТ „Страхова компанія „Ей ЕмДжи Груп" недійсності страхового договору не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а саме: на ст.203; 215; 998 ЦК України.

Вимоги зустрічного позову відповідач ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" просив його задовольнити, вимоги первісного позову не визнав в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що згідно ЦБД МТСБУ бланк страхового поліса №АС/5232931 значиться як невикористаний. На розрахункові рахунки ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" від імені ОСОБА_5 не надходили 402 грн. 20 коп. страхового платежу, при цьому жодний із працівників страховика не має права отримувати вказані платежі готівкою, а тільки через банківські установи. Після проведеної перевірки було встановлено, що два бланки, включаючи і вказаний були переслані до м. Полтави, а потім втрачені страховою компанією. При цьому він не заперечує, що саме цей бланк, який надав для огляду відповідач, є втраченим, саме на ньому міститься печатка його юридичної особи, яка могла бути поставлена на бланк до його заповнення і саме на ньому міститься підпис працівника компанії ОСОБА_9, який міг поставити його перед нетривалий відлученням з офісу. На підставі описаних вище обставин і керуючись ст.215, ч.3 ЦК України просив визнати вказаний поліс недійсним, а в задоволенні первісного позову позивача ОСОБА_4. до ПрАТ «Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" про стягнення страхового відшкодування та інших сум просив відмовити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" на користь ОСОБА_4 37 184 грн. 82 коп. в рахунок стягнення страхового відшкодування, 816 грн. вартості проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 380 грн. 01 коп. судового збору, а всього 38 380 грн. 83 коп. В задоволенні частини позову ОСОБА_4 до ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" про стягнення 2 000 грн. витрат на правову допомогу, 144 грн. 88 коп. судового збору відмовлено. В задоволенні частини позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 12 488 грн. 65 коп. різниці відновлювального ремонту і матеріального збитку відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" до ОСОБА_5, 3-тя особа: ОСОБА_4 про визнання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортним засобів №АС/5232931 недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ей Ем Джи Груп» - Дремлюга В.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги зустрічного позову в повному обсязі та відмовити в задоволенні позовних вимог первісного позову.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що відмовляючи в задоволенні зустрічного позову та задовольняючи первісний позов, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що в судовому засіданні ОСОБА_5 не зміг навіть пояснити де, коли і при яких обставинах він придбав Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5232931, та зазначив, що придбав поліс у жінки, при цьому їх співробітник ОСОБА_9 не є жінкою. Отже, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5232931 був придбаний ОСОБА_5 в невідомому місці у невідомої особи, а висновок суду є вигаданим.

Зазначає, що ОСОБА_5 не міг придбати 21.12.2013р. Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5232931 - цей день припав на суботу і для працівників страхової компанії є вихідним.

Посилається, що суд дійшов необґрунтованого висновку, що представник страхової компанії ОСОБА_9 заповнив бланк полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5232931, оскільки про дану обставину суду ніхто не повідомляв. Навіть сам ОСОБА_5 не вказував, що поліс заповнював ОСОБА_9 Таким чином, обставина про заповнення бланку полісу ОСОБА_9 вигадана самим судом, а в дійсності бланк полісу заповнений не рукою ОСОБА_9

Вказує, що висновок суду, що ОСОБА_5 сплатив, а ОСОБА_9 прийняв від нього 402 грн. 20 коп., не має жодного підтвердження. Кошти на розрахунковий рахунок ПрАТ «СК «ЕйЕмДжи Груп» не надходили і дана обставина підтверджується виписками з банку. Крім цього, сам ОСОБА_5 не зміг надати суду підтвердження сплати ним коштів за вказаний поліс.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.12.2013 року ОСОБА_5 як власник автомобіля НОМЕР_3 звернувся до філії ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп", розташованої в м. Полтаві, вул. Рози Люксембург, 7, з пропозицією укласти страховий договір. Працівник вказаної страхової компанії ОСОБА_9, погодивши остаточно з ОСОБА_5 його умови, заповнив бланк полісу №АС/5232931 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, отримав від страхувальника 402 грн. 20 коп. страхового платежу готівкою, поставив свій підпис та печатку юридичної особи та передав поліс ОСОБА_5, вказані обставини підтверджуються змістом вказаного страхового документу та поясненнями вказаного відповідача

При цьому судом першої інстанції достеменно було встановлено, що представник відповідача ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" у Полтаві дійсно знаходиться по вул. Р. Люксембург, 7, у вказаній філії працює дві посадові особи, один з яких начальник п'ятого відділу ОСОБА_9, і саме до цієї філії був направлений бланк полісу №АС/5232931, який в подальшому був втрачений.

Крім того, встановлено судом першої інстанції, що як вбачається із тексту полісу №АС/5232931 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.12.2013 року, ОСОБА_5 як страхувальник з однієї сторони та ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" як страховик з іншої сторони уклали договір обов'язкового страхування забезпеченого транспортного засобу „AUDI А- 6 AVANT", д.н.з. НОМЕР_4, на період з 22.12.2013 року по 21.12.2014 року, при цьому ліміт лідповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 0 грн. Страхувальник сплатив страховику 402 грн. 20 коп. страхового платежу 21.12.2013 року о 15-00 годин готівкою.

Даний договір містить підписи обох сторін та печатку страховика, що свідчить про узгодження сторонами всіх умов даного договору (а.с.7).

У відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2014 року близько 16-38 годин водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_5 по просп. Гагаріна в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „Пежо 206", д.н.з. НОМЕР_6, порушивши вимоги п.13.1 ПДР України.

01.07.2014 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва Кирилова З.В. визнано винним у вчиненні даного ДТП і притягнуто до адміністративної іідповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги первісного позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно п.3, ч.1, ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Передбачено ч. 1 ст.990 ЦК України, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно п.33.1.2 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено у судовому засіданні, 13.06.2014 року позивач звернулась до відповідача ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" з заявою про страхову виплату, надавши останньому повний пакет документів, необхідний для розрахунку та виплати страхового відшкодування (а.с.10), однак отримала відмову про відсутність правових підстав для її сплати відповідно до обставин, викладених у зустрічному позові (а.с.11).

Як передбачає ст.16 Закону України „Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача гранспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - висновку експертного автотоварознавчого дослідження №450 від 14.07.2014 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу становить 49 673 грн. 47 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахування значення коефіцієнта фізичного зносу - 37 184 грн. 82 коп. (а.с. 18-24).

У відповідності до ст.9 Закону України „Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та/або розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5, винного у вказаному ДТП і нанесенні матеріальної шкоди позивачу, яка не викликає сумніву, була застрахована в ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп", тому в межах ліміту відповідальності в розмірі 50 000 грн. при франшизі - 0 грн. вартість відновлювального ремонту з урахування значення коефіцієнта фізичного зносу 37 184 грн. 82 коп. необхідно стягнути із страховика ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" на користь позивача ОСОБА_4 в рахунок стягнення страхового відшкодування.

При цьому вірно встановлено судом першої інстанції, що оскільки автомобіль залишився не відремонтованим, тому шкода відшкодовується у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахування значення коефіцієнта фізичного зносу разом з 816 грн. вартості проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а оскільки вказана сума не перевищує ліміту відповідальності за відсутності ремонту пошкодженого транспортного засобу, тому підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12 488 грн. 65 коп. різниці відновлювального ремонту і матеріального збитку немає.

Колегія суддів погоджується також з судом впершої інстанції і в частині відмови у задоволенні частини позову про стягнення 2000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки ні позивачем, ні її представником не надано розрахунку обсягу часу і роботи виконаної на вказаній стадії, співмірність витрат на правову допомогу з ціною позову, а також самого платіжного документу, сплаченого на позивачкою.

Також вірним, у відповідності до ст.88 ЦПК України при частковому задоволенні позову суд, є стягнення з ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" на користь позивача ОСОБА_4 380 грн. 01 коп. судового збору пропорційно до задоволеної суми.

Разом з тим, розглядаючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції справа розглянута повно та об'єктивно, самі доводи скарги повторюють вимоги зустрічного позову, є необґрунтованими та не доведеними належними доказами.

Відповідно ч3 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі зоговір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з юменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть ідійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За змістом ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) обов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як передбачає ч.3, ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що згідно даних МТСБУ бланк полісу №АС/5232931 станом на 03.06.2014 року був не використаним (а.с.110-111), а страхові платежі на розрахункові рахунки ПрАТ „Страхова компанія „Ей Ем Джи Груп" за полісом №АС/5232931 за період з 21.12.2013 року по 01.06.2014 року не надходили (а.с.104). Позивач за зустрічним позовом вважав, що хоча вказаний поліс і містить підпис начальника п'ятого відділення ОСОБА_9 та печатку страховика, однак сам бланк заповнений не працівником ПрАТ, і припускає, що ОСОБА_9 міг поставити підпис і печатку до його заповнення, у зв'язку з чим страховий поліс №АС/5232931 слід визнати недійсним на підставі ч.3 ст.215 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог зустрічного позову, суд першої інстанції вірно врахував, що дане обґрунтуванням суперечить правовій природі диспозиції ч.3 ст.215 ЦК України, оскільки оспорюваними є правочини, які ЦК України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи. До них належать переважно правочини з дефектами волі та волевиявлення його суб'єктів, а саме: правочини вчинені неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків; вчинені фізичною особою, обмеженою у дієздатності без згоди піклувальника; під впливом помилок; під впливом тяжкої обставини.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що повністю відповідає нормам чинного законодавства та зазначає, що даний страховий договір не може бути віднесений до оспорюваних правочинів, тому підстави для визнання його недійсним з описаних вище обставин відсутні, і в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для її задоволення судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову та частковому задоволенні первісного позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ей Ем Джи Груп» - Дремлюги Валерії Вікторівни - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: