Справа № 357/1934/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 03.10.2012року між ним та відповідачем по справі був укладений кредитний договір №R3 за умовами якого позивач надає відповідачу кредит в сумі 60 000грн., а відповідач зобовязався повернути його в строк до 03.10.2017року. Однак, відповідач не виконав свої зобовязання перед кредитором, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 65 756грн.37коп, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, та сплачений позивачем судовий збір в сумі 657грн.56коп.

В судове засідання представник позивача не з»явився, направив суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечивши нараховану суму штрафних санкцій та пеню, подав суду заяву про зменшення суми пені.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 03.10.2012року був укладений кредитний договір № R3, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 60 000грн., строком використання до 03.10.2017року зі щомісячною сплатою процентів за корсиування кредитом у розмірі 30 % річних.

Відповідно до п. 3.9 кредитного договору , кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів № 9373.Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів.

Згідно з п.п. 3.3.,3.4.,3.5. кредитного договору , позичальник зобов»язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами, 08 числа кожного місяця.

Відповідно до п.5.2.1. кредитного договру , банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення позичальником зобов»язань за кредитним договром, невиконання зобов»язаньщодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо.

Згідно п.7.1. договору , у разі прострочення позичальником зобов»язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов»язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов»язань за кожен день порушення виконання зобов»язань , включаючи день погашення.

Внаслідок невиконання боржником своїх кредитних зобовязань, станом на 09.07.2014року позивач нарахував заборгованість за вказаним кредитним договром на загальну суму 65 756грн. 37коп., з яких: 51939грн. 63коп. - це сума боргу за кредитом у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повенення кредиту; 8 297грн. 85коп. - сума боргу за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів та комісії; 5518грн. 89коп. сума пені нарахованої у зв»язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі - 0,5% за кожен день прострочення платежу.

Суду надано розрахунок суми боргу (а.с.24) з якого вбачається, що позивач нарахував інфляційні витрати та 3% відсотки річних.

Задовольнячи позов частково, суд виходив з наступного.

Так, за ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України при вирішенні даного позову. Так, відповідач не заперечує повернути кошти, що були отримані в кредит, але нараховані відсотки та розмір неустойки (пеня) значно перевищують суму поточної заборгованості. Кредитор не вжив заходів щодо зменшення розміру збитків. Відповідач подав в підтвердження свого звернення до банку з проханням надати кредитні канікули, але кредитор не пішов на зустріч та вимагає дострокового повернення кредиту.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 р.за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного боргу за кредитним договором.

Та згідно ч.2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст. 551 та ч.2 ст.616 ЦК України при вирішенні даного позову, так як позивачем не надано підтвердження того, що направлялися повідомлення відповідачу про існуючу заборгованість та пропозицію її погасити, відповідач не заперечує повернути кошти достроково, але нараховані відсотки та розмір неустойки (штраф і пеня) значно перевищують поточну суму заборгованості на яку він розраховує та може повернути. Кредитор не вжив заходів щодо зменшення розміру збитків та нарахував інфляційні витрати на суму достроково стягнених коштів та відсотки на відсотки. Так, зазначеним кредитним договором передбачена цивільно-правова відповідальність боржника за порушення умов договору у вигляді нарахування пені, дострокове повернення кредиту. І в даному випадку, позивач застосував цю подвійну відповідальність.

З розрахунку, який було надано позивачем, вбачається, що банк нарахував відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України . Так, вбачається нарахування відповідачу відсотків на відсотки. Договором передбачено нарахування відсотків за користування кредитом 30 % річних, але позивач ще й нарахував 3 % річних на всю заборгованість за кредитним договором , на суми простроченої заборгованості за відсотками.

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 59 859грн.20коп. , зменшивши при цьому нараховану суму пені.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судових витрат по справі, що складаються з сплачених коштів судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог 598,60 грн.

Керуючись ст.ст.526,536,610,611,1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин ст.ст. 10, 60, 88, 212 - 215, 294,296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «ВТБ Банк» кошти за кредитним договором в сумі 59 859 грн. 20 коп. (пятдесят девять тисяч вісімсот пятдесят девять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «ВТБ Банк» судові витрати по справі в сумі 598 грн. 60 коп. (пятсот девяносто вісім гривеень шістдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2