_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1899/15-ц
Провадження № 2/520/2334/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Одеської міської ради до Комунального підприємства «Домоуправління №18», ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Департамент міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору найму,

Встановив:

.

Одеська міська рада у лютому місяці 2015 року звернулась до суд з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір найму житлового приміщення №317 від 24.04.2014 року, укладений між КП «ДУ №18» та ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність договору вимогам цивільного і житлового кодексів, та встановити порядок виконання судового рішення шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник КП «Домоуправління №18» позовом міськради визнав.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та треті особи до суду не з»явились, про час і місце слухання справи сповіщались судом за місцем реєстрації неодноразово, але судові повістки повернуті з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Житловий будинок №8 по вул..Краснова в м.Одесі відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №207 від 19.03.2009 року «Про створення житла для тимчасового приживання» будинок №8 по вул..Краснова в м.Одесі віднесено до фонду житла для тимчасового проживання.

24 квітня 2014 року між КП »ДУ №18» та ОСОБА_1 укладено договір №317 найму житлового приміщення кімнат №1,6 квартири АДРЕСА_2. 16.05.2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оформили реєстрацію в кімнатах №1,6 квартири АДРЕСА_3, але до житлових кімнат не заселились, комунальні послуги, що надаються мешканцям квартири, відповідачі не сплачують.

Позивач стверджує, що договір найму житлового приміщення №317 від 24.04.2014 року не відповідає вимогам ст.58,ст.61 Житлового Кодексу України та суперечить рішенню виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 15.08.2013 року, яке приймалось з «метою залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого жилого фонду, з огляду на те, що громадяни мешкають в приміщеннях, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання дуже тривалий час», тому як ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в житлових кімнатах №№1,6 квартири АДРЕСА_4 на момент укладання договору найму житлового приміщення не проживали, а після укладання договору до кімнат не вселялись, тільки оформили реєстрацію (на момент укладання договору найму житлового приміщення спірні кімнати займала ОСОБА_3В.).

Посилаючись на положення ст.ст.203,215 ЦК України позивач вимагає визнати недійсним договір найму житлового приміщення №317 від 24.04.2014 року, укладений між КП «ДУ №18» і ОСОБА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує такими доказами: рішення ОМВК №207 від 19.03.2009 року «Про створення житла для тимчасового проживання»; рішення ОМВК №324 від 15.08.2013 року «Про впорядкування діяльності КП «Домоуправління №18», договір найму житлового приміщення №317 від 24.04.2014 року, довідка про реєстрацію відповідачів за спірними житловими приміщеннями, акт про не проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_5, заява ОСОБА_1 на ім.»я керівника Департаменту міського господарства про укладання договору найму житлового приміщення.

При вищенаведених обставинах суд вважає позов Одеської міської ради обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Договір найму житла це договір, за яким наймодавець надав наймачеві та членам його сім'ї житло у безстрокове володіння та користування для постійного проживання. Згідно зі ст. 61 Житлового кодексу, користування жилим приміщенням у будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму, який укладається між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією), і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Відповідно до положень ст.58 ЖК УРСР підставою для вселення в жиле приміщення будинку державного, або громадського фонду є ордер, який видається на підставі рішення виконкому відповідної ради. Таким чином,єдиною правовою підставою для укладення договору найму жилих приміщень є ордер. Якщо договір найму укладається без видачі ордеру, він може бути визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 24.04.2014 року між КП «Домоуправління №18» і ОСОБА_1 укладено договір №317 найму житлового приміщення жилі кімнати №1,6 квартири АДРЕСА_4, на яке у ОСОБА_1 відсутній ордер. На момент укладання договору відповідачі не мали реєстрації по цим жилим кімнатам, не проживали в цих приміщеннях (ОСОБА_2 з 29.04.2011 року по 12.05.2014 року була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1). Договір найму №317 став підставою для оформлення реєстрації ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6. Крім того, надані суду письмові докази свідчать, що станом на 24.04.2014 року кімнати №1,6 в квартирі АДРЕСА_7 були зайняті родиною ОСОБА_3 (довідка з місця проживання і реєстрації,лист КП «ДУ №18» №108 від 06.07.2015 р.).

Таким чином, укладений 24.04.2014 року між КП «ДУ №18» і ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення суперечить положенням ст.ст.58,61 ЖК УРСР.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Закону. Ч.1 ст.203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що територіальній громаді міста належить право комунальної власності, зокрема, на житловий фонд, і до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню об»єктами комунальної власності.

Суд погоджується з доводами представника Одеської міської ради що оспорюваний договір найму житлового приміщення порушує права та інтереси територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради щодо володіння, користування і розпорядження об»єктами житлового фонду.

Ст.217 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до положень ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловий приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Ч.1ст.216 ЦК України визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

Рішення суду, яким визнається недійсним договір найму, у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за адресою АДРЕСА_8.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Одеської міської ради задовольнити.

Визнати недійсним договір найму житлового приміщення №317 від 24.04.2014 року, укладений між Комунальним підприємством «Домоуправління №18» та ОСОБА_1.

Рішення суду є підставою для Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області оформити зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_9.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.