АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Волошиної В.М., Шкоріної О.І. при секретарі Басюк Ю.В.,

за участю представника відповідача Джиоєвої Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Т.М.М.» про захист прав споживача та зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

01.12.2014 ОСОБА_3 підписала підготовлений відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг, при цьому додатки №1 і №2 до цього договору не підписала, мотивуючи свої дії тим, що не погоджується із визначеними у них тарифами.

Виходячи з того, що протиправність дій відповідача при укладанні договору судом не встановлена, а вимог щодо недійсності підписаного договору позивач не пред'являла, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Печерського райсуду м. Києва від 03.06.2015 та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду справи позивач не з'явилась, заяв чи клопотань не подала. Представник відповідача у судовому засіданні просила відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції у даній справі.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є захист прав споживача житлово-комунальних послуг. Вважаючи договір про надання житлово-комунальних послуг від 01.12.2014 неукладеним, ОСОБА_3 просить зобов'язати відповідача укласти з нею вказаний договір.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до положень ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови №529 Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, що запропонований виконавцем послуг варіант договору відповідає типовому договору.

Встановлено, що 01.12.2014 між відповідачем як виконавцем та позивачем як споживачем укладений договір про надання житлово-комунальних та інших послуг у будинку АДРЕСА_1, в якому знаходиться приміщення споживача - квартира №133. Предметом договору є надання послуг споживачеві виконавцем відповідно до переліку, зазначеному у додатку №1 до цього договору.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Договір відповідно до ст. 638 ЦК України є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 статті 639 Ц України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він відповідно до ч.2 ст.639 ЦК вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

Враховуючи, що 01.12.2014 сторони підписали Договір про надання житлово-комунальних та інших послуг, в якому визначений предмет договору, в тому числі щодо істотних його умов, - правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати такий договір неукладеним, як відсутні підстави для зобов'язання відповідача укласти договір про надання житлово-комунальних та інших послуг з позивачем.

З вимогами про невідповідність договору вимогам закону чи його недійсність ОСОБА_3 до суду не зверталась.

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати порушеними права ОСОБА_3 як споживача житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим відсутні і підстави для задоволення її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують і на їх правильність не впливають, фактично зводяться до викладення обставин справи через призму власних інтересів позивача. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду у даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді В.М. Волошина

О.І. Шкоріна