Справа № 752/2783/15-ц
Провадження №: 2-о/752/95/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

народних засідателів: Ришкової І.А.

Сивого Б.М.

за участі секретарів судового засідання Ткачук М.І., Лебедєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про оголошення померлим ОСОБА_5,

встановив:

16.02.2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про оголошення померлим ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 послалася на те, що 24.04.2009 року вступила до шлюбу з ОСОБА_5. Від шлюбу з ОСОБА_5 має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після народження дочки чоловік взяв відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.08.2013 р. по 10.08.2015 р. у Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України, де він працював на посаді старшого наукового співробітника відділу хірургічного лікування вродженої та набутої патології серця з 22.06.2007 року. Наприкінці весни - на початку літа 2013 року знайомі чоловіка запропонували йому підробіток лікарем у Сирії, пообіцяли гарні умови, а саме - оплату переїзду, проживання та високу заробітну платню. Оцінивши запропоновані умови, чоловік погодився на вказану пропозицію. У другій декаді липня 2013 року вони з чоловіком та двома їхніми дітьми вирушили до Туреччини, а звідти, 19.07.2013 р., через місто Хатай до Сирії, про що у їхніх закордонних паспортах були зроблені відповідні відмітки . У Сирії вони проживали у місті Халеб (Аллепо), що біля турецько-сирійського кордону. Чоловік працював лікарем, а вона займалась домашніми справами та вихованням дітей. ІНФОРМАЦІЯ_6, чоловік пішов на роботу, у цей же день знайомі чоловіка та його колеги повідомили, що на одній з вулиць міста Халеб відбувся терористичний акт куди прибув ОСОБА_5 для надання невідкладної медичної допомоги постраждалим під час чого він отримав поранення у серце, від якого помер на місці. Побачивши тіло чоловіка, вона одразу упізнала його. Чоловік був похований на місцевому цвинтарі за місцевими, мусульманськими звичаями. Зважаючи на неспокійну і небезпечну ситуацію, яка в той період часу була у місті Халеб, офіційного розслідування загибелі її чоловіка не було, а вона не могла виконати цього, оскільки не володіла мовою та боялася за своє життя, життя дітей. Про загибель чоловіка не було видано жодних офіційних документів, а також про його поховання, тільки було надано фотографії його тіла та фотографії з його похорон. 06 вересня вона з дітьми спочатку виїхала до Туреччини, а вже звідти, 11 жовтня 2014 року, - в Україну.

Вказати свідків загибелі чоловіка або інших осіб, які могли б підтвердити факт його смерті не можу, оскільки не була особисто з ними знайома, всі вони залишились у Сирії. Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно їй для: припинення їх шлюбу та реалізації її ж права на укладення повторного шлюбу, створення умов для виховання їхніх з ОСОБА_5 дітей у сім»ї.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та її ж представник , заявлені вимоги підтримали. ОСОБА_2 також пояснила, що з моменту загибелі чоловіка і за весь час розгляду судом заяви про оголошення його померлим будь-яких звісток від нього або ж про обставини його смерті не отримувала. На даний час вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках із іншим чоловіком, які бажає оформити у встановленому законом порядку та від якого народила дитину. Щодо обставин смерті її чоловіка ОСОБА_5 також пояснила, що разом із чоловіком та дітьми прибули до Сирійської Арабської Республіки де була потреба у медичних працівниках. ЇЇ чоловік був хорошим лікарем, а тому вирішив підробити. Коли вони прибули до Сирії, то чоловік одразу ж працевлаштувався на роботу лікарем, а вона займалася домашніми справами. ІНФОРМАЦІЯ_6, чоловік, як зазвичай пішов на роботу, а о другій половині дня знайомі чоловіка повідомили її, що на одній із вулиць міста Халеб був терористичний акт під час якого її чоловік отримав поранення внаслідок якого помер. Вона бачила тіло загиблого чоловіка, однак ні вона ні діти за мусульманськими правилами не були присутні під час поховання ОСОБА_5. Розслідування смерті її чоловіка не було проведено через неспокійну обстановку, а тому офіційних документів про його смерть не отримала, їй були надані тільки фотознімки, зроблені під час поховання.

Заінтересована особа ОСОБА_7, будучи присутнім у судовому засіданні 04.09.2015 року категорично заперечував з приводу заявлених ОСОБА_2 вимог про оголошення ОСОБА_5 померлим. Пояснив суду, що ОСОБА_5 приходиться йому сином. Він, як батько був обізнаний, що син разом зі своєю сім»єю поїхали до Сирії. Отримавши від ОСОБА_2 повідомлення про його смерть він прибув до Сирії і безпосередньо до міста Халеб де вони проживали. Маючи інформацію про випадки зникнення людей замовляв приватне розслідування, однак поки що місце перебування сина не встановлено, однак він має надію його розшукати.

Заінтересована особа ОСОБА_8, яка приходиться матір»ю ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилася. Присутній у судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив суду, що остання належним чином повідомлена про розгляд справи судом, однак з»явитися у судове засідання не має можливості.

Заінтересованою особою - Відділ державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві явку представника у судове засідання не забезпечено, суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м.Києві.

З огляду на викладене, врахувавши думку заявника та її представника, суд визнав за можливе завершувати розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8 та представника ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

У зв»язку з підготовкою справи до розгляду судом на виконання вимог ст. 248 ЦПК України встановлено осіб, які могли дати свідчення про ОСОБА_5, отримано необхідні відомості з останнього його місця роботи та проживання.

Заслухавши заявника ОСОБА_2 та її представника, заінтересовану особу ОСОБА_7, допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про оголошення померлим її чоловіка ОСОБА_5 підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв»язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до статтей 246,249 ЦПК України: заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна; суд розглядає справу за участю заявника, свідків та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Оскільки останнє місце проживання ОСОБА_5 знаходиться у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, де дотепер зберігаються його особисті речі, одяг, інше особисте майно, - розгляд даної справи підсудний Голосіївському районному суду м. Києва.

Судом встановлено, що 24.09.2009 року Відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_13, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №302. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_13, дружини ОСОБА_5. (а.с.7).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочки ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.8,9).

За даними довідки №81 від 16.06.2015 року, виданої завідуючим гуртожитком ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМНУ та довідки форми №16 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 гуртожитку ДУ НІССХ ім. Амосова НАМНУ з 08.11.2007 року по теперішній час та разом із ним зареєстровані його діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 31.08.2012 року (а.с.86-87).

За даними довідки №04-34/4123 від 30.12.2014 року , виданої Державною установою Національний інститут серцево-судинної хірургії ім.. М.М. Амосован НАМН України - ОСОБА_5 працює в Державній установі Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України на посаді старшого наукового співробітника відділу хірургічного лікування вродженої та набутої патології серця з 22.06.2007 року. Офіційно перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.08.2013 року по 10.08.2015 року. Останнє ОСОБА_5 з'являвся на робочому місці в Інституті 31.07.2013 року. Співробітники інституту, які працювали разом із ОСОБА_5 не отримували від нього будь-які звістки, телефонні дзвінки, електронні повідомлення, офіційна інформація про його загибель не надходила. (а.с.12).

Викладена у зазначеній вище довідці інформація також підтверджується: даними трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме щодо його перебування у трудових відносинах з Інститутом серцево-судинної хірургії ім..М.М.Амосова Академії медичних наук України з 16.04.2007 року; наказом №407-в (розпорядження) виданого 25.06.2013 року про надання ОСОБА_5 старшому науковому співробітнику відділення хірургічного лікування вродженої та набутої патології серця щорічної відпустки тривалістю 42 календарних дні з 01.07. по 11.08.2013 року; наказом №142-п від 06.08.2013 року про надання ОСОБА_5, старшому науковому співробітнику відділення хірургічного лікування вродженої та набутої патології серця, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.08.2013 року по 10.08.2015 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона обіймає посаду начальника відділу кадрів Інституту серцево-судинної хірургії ім..М.М.Амосова АМН України і в її обов»язки входить оформлення документів щодо прийому і звільнення працівників, надання відпусток. У зв»язку з виконанням своїх посадових обов»язків була знайома з ОСОБА_5. ОСОБА_5 працював в інституті з 2007 року, був хорошим лікарем. З 12.08.2013 року і по 10.08.2015 року ОСОБА_5 перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, а попередньо перебував у щорічній та додатковій відпустках з 01.07. по 11.08.2013 року.. З моменту видачі наказу про надання ОСОБА_5 відпустки по догляду за дитиною, останній не звертався до відділу кадрів. На запит адвоката довідку про перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах із інститутом готувала на підставі наказу. Безпосередній керівник ОСОБА_5 повідомив, що наприкінці липня 2013 року ОСОБА_5 був на роботі останній раз. Заява про надання ОСОБА_5 відпустки по догляду за дитиною була написана ним 08.07.2013 року у період, коли він перебував у щорічній відпустці. До інституту не надходила будь-яка інформація щодо місця перебування ОСОБА_5 з того моменту, як він пішов у відпустку.

Свідок ОСОБА_12, яка є співробітником Інституту серцево-судинної хірургії ім.М.М. Амосова НАМН України та проживає у гуртожитку за адресою - АДРЕСА_1, а також свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_11, які також проживають у гуртожитку де зареєстровано місце проживання ОСОБА_5 показали суду, що вони знайомі з ОСОБА_5 та його дружиною, підтвердили, що в сім»ї останніх було двоє малолітніх дітей. ОСОБА_5 разом зі своєю сім»єю займав кімнату №144А у гуртожитку. Приблизно три останніх роки вони не бачили в гуртожитку ні ОСОБА_5, ні його дружини з дітьми.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9,ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_11, оглянувши надані суду ОСОБА_2 фотознімки впізнали на них ОСОБА_5

За даними висновку експертного дослідження №23 від 28.04.20015 року, зробленого експертом сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи відділу криміналістичної експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні МВС України на Південно-Західній залізниці, майором міліції ОСОБА_17, який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення портретної експертизи за експертною спеціальністю 6.2 «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями» (свідоцтво №640 видане ЕКК МВС України 12.10.2010), стаж експертної роботи з 2005 року, на цифровому фотознімку гр.. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та на цифровому фотознімку трупа, що було зроблено під час похорон - відображена одна й та ж особа.

Крім того, закордонний паспорт ОСОБА_2, містить відмітку про перетин нею разом із малолітніми дітьми 19.07.2013 року та 06.09.2014 року сирійсько-турецького кордону, а копія закордонного паспорту на ім.»я ОСОБА_5 відмітку про перетин турецько-сирійського кордону тільки 19.07.2013 року. (а.с.16-20).

Звертаючись до суду з заявою про оголошення померлим ОСОБА_5, заявник ОСОБА_2 повідомила суду про обставини, які свідчать, що ОСОБА_5, разом з родиною перебував у Сирії з кінця липня 2013 року, а ІНФОРМАЦІЯ_6 був поранений від чого помер та надала фотознімки зроблені її знайомими під час поховання ОСОБА_5

Наразі, приймаючи до уваги, що з березня 2014 року відсутні відомості щодо ОСОБА_5, або ж його місцяперебування, як за зареєстрованим ОСОБА_5 місцем проживання за адресою - АДРЕСА_1, кімната №144а, так і за його ж місцем роботи - інституті серцево-судинної хірургії ім.М.М. Амосова, а також відсутність належних доказів на підтвердження , що інформацію про ОСОБА_5 отримував його ж батько, що був залучений судом до участі у справі в якості заінтересованої особи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 помер.

З огляду на те, що за твердженням заявника ОСОБА_2 її чоловік ОСОБА_5 загинув на території Сирійської Арабської республіки ІНФОРМАЦІЯ_6, а також наявність достатніх підстав, що ОСОБА_5 разом із родиною 19.07.2013 року прибув до Сирії де працював лікарем, підтвердження висновком судового експерта, що наданими фотознімками з похорон ОСОБА_5 зафіксовано останнього уже померлим, суд приходить до висновку, що днем смерті ОСОБА_5 є - ІНФОРМАЦІЯ_6, що мало місце у місті Халеб (Аллепо) Сирійської Арабської республіки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 3,4, 208,213, п.3 ч. 2 ст. 234, ст.ст. 246-249 ЦПК України, суд -

вирішив:

заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві про оголошення померлим ОСОБА_5, задовольнити.

Оголосити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця - м. Кувасай, Ферганської області, Республіки Узбекістан - померлим ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Апеляційному суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.

Народні засідателі: Ришкова І.А.

Сивий Б.М.