ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/418/15-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Юхименко О.М.,

при секретарі - Озерській Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: Удянська сільська рада Золочівського району Харківської області, реєстраційна служба Золочівського районного управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що спірний будинок належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Із заявою про прийняття спадщини звернулася її донька ОСОБА_2. Ще за життя ОСОБА_3 позивач вселився до її будинку на початку 2005 року. На той час остання у будинку не проживала, він знаходився у занедбаному стані, присадибна ділянка при цьому тривалий час не оброблялася, від мережі електропостачання будинок було від'єднано. ОСОБА_3 повідомляла позивача про те, що правовстановлюючі документи на будинок у неї відсутні, лище є запис в по господарській книзі Удянської сільської ради про те що вона власник зазначеного будинку. Оформляти на себе право власності на будинок ОСОБА_3 не мала наміру за браком коштів, та відсутністю інтересу до нього, адже мешкати вона продовжувала у своєї доньки у Донецькій області. В свою чергу ОСОБА_1 відкрито володіє спірним будинком та користується ним та присадибною ділянкою. Доглядає за будинком, здійснює поточний ремонт. У жовтні 2012 року будинок було проінвентаризовано за заявою ОСОБА_1, виготовлено технічний паспорт та письмово повідомлено позивача про те, що право власності на вищезазначений будинок ні за ким не зареєстровано. Вважає, що його право на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, ґрунтується на давності володіння ним.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився,надавши суду через канцелярію суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, просить справу розглянути за його відсутності.

Від відповідача - ОСОБА_2 надійшла заява посвідчена секретарем Удянської сільської ради Золочівського району про те, що остання проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу за її відсутності. Зважаючи на викладене, як єдиний на тепершній час можливий власник на спірне домоволодіння, не претендує на нього.

Від третіх осіб - Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованини та такими, що підлягають задоволенню.

Як вказує пленум ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 13 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно п. 9, 10 вищевказаної Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1, ч.4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК .

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд міг не раніше 1 січня 2011 року.

З наданих суду довідки КП "АІБ Золочівського району" №256 від 07.11.2012 року, та інформації Удянської сільської ради від 03.04.2015 року встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_3, згідно запису по господарської книги №5, особовий рахунок НОМЕР_1. КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» 15.10.2012 року проведена первинна інвентаризація вищевказаного житлового будинку загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м.Право власності не визнано (а.с.7,15)

В ході інвентаризації КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1, має загальну площу 68,6 квадратні метри, житлову 32,4 квадратні метри, складається з приміщень: коридору площею 3,8 квадратні метри, коридору площею 3,2 квадратні метри, кухня площею 4,2 квадратні метри, санвузол площею 6,3 квадратні метри, передпокій площею 18,7 квадратні метри, житлових кімнат площею 16,4 та 16,0 квадратні метри відповідно та господарських будівель веранди літ. «а», «а1», ганку літ. «а2», літ. кухні літ. «Б», гараж літ. «В», сараї літ. «Г», «Д», погріб літ. «Е», літній душ літ. «Ж», вбиральня літ. «З», огорожа №1-2 що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок (інвентаризаційна справа №297).(а.с.9-14)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла в м. Маріуполь Іллічівського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 виданого Іллічівським відділомдержавної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області(а.с.8).

13.03.2012 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2. Заяви про відмову або прийняття спадщини більше не надходило. 21.09.2012 року за реєстровим №1980 та №1982 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, земельний пад та грошовий вклад на ім'я ОСОБА_2. Свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом більше не видавалься що підтверджується інформацією Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 22.05.2015 року за №559/01-16(а.с.31)

ОСОБА_2 надано посвідчену Удянською сільською радою заяву, згідно якої їй відомо про відкрите володіння ОСОБА_1 будинком, розташованим в с. Уди та належним її матері - ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2. Вимоги про витребування вказаного нерухомого майна не заявляє та згодна з позовними вимогами ОСОБА_1

Крім того, доказом відкритого та добросовісного володіння позивачем спірним будинком з 2005 року є інформація Удянської сільської ради від 03.04.2015 року з якої слідує, що ОСОБА_3 в спірному будинку не проживає приблизно з 2004 року, з початку 2005 року там проживає ОСОБА_1 разом зі своєю родиною. ОСОБА_1 протягом всього часу проживання в будинку належним чином сплачує комунальні платежі, здійснює його поточний ремонт та обробляє присадибну ділянку, з 2009 року сплачує земельний податок. Має договір на своє ім'я з АК «Харківобленерго» №110818 від 27.09.2012 року про користування електричною енергією по АДРЕСА_1(а.с.15,37-38,39,40).

На протязі багатьох років, а саме з 2005 року, ані ОСОБА_3 ані її донька ОСОБА_2- жодного разу не заявляли своїх прав на будинок, а позивач разом зі своє сім'єю господарює у будинку, здійснює поточні ремонти будинку і господарських будівель та на сьогодні він залишивсь єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаного житлового будинку.

Оскільки жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права приватної власності за набувальною давністю.

На відшкодування судових витрат позивачка не наполягає.

Керуючись ст. ст. 3, 114 ЦПК України, ст. ст. 328, 344 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Юхименко О.М.