Провадження № 4-с/635/16/2015
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Смалюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просили в остаточних вимогах визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 протиправними, щодо проведення виконавчих дій 29 квітня 2015 року в рамках виконавчих проваджень №47018333 та №47018422 з примусового виконання рішення Харківського районного суду від 11 грудня 2014 року.

В обґрунтування скарги заявники зазначили, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року по справі № 635/10662/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення та вселення власника житлового приміщення. Про вказане рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дізнались 15 квітня 2015 року, коли одержали постанови головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчих проваджень № 47018422 та № 47018333 з його примусового виконання.

17 квітня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через Харківський районний суд Харківської області звернулись із апеляційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року у справі № 635/10662/14-ц. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року у справі № 635/10662/14-ц відновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вищезазначене рішення суду.

28 квітня 2015 року через канцелярію Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_1 особисто подано клопотання про повернення до суду на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого документу про примусове виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року у справі № 635/10662/14-ц. До вказаного клопотання ОСОБА_1 було додано завірену судом копію ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року у справі № 635/10662/14-ц про відновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.

Однак, 29 квітня 2015 року головний державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_3 близько 09:00 години зявилась за адресою: смт. Високий Харківського району Харківської області, вул. Маяковського, 11 та до 22:00 години робила незаконні спроби виконати рішення суду.

ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити та зазначила, що через дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_3 її родина перебуває у постійному напруженні.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

В судовому засіданні головний державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечувала, з наступних підстав.

На виконанні відділу перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №635/10662/14-ц виданого 13 січня 2015 року Харківським районним судом Харківської області про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Високий Харківського району Харківської області, вул. Маяковського, 11.

07 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для самостійного виконання до 22 квітня 2015 року.

Боржниками рішення суду в наданий строк для самостійного виконання виконано не було.

24 квітня 2015 року на адресу боржників направлено повідомлення про проведення виконавчих дій, а саме виселення на 29 квітня 2015 року.

29 квітня 2015 року державним виконавцем здійснено вихід для проведення виконавчих дій, а саме виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою.

30 квітня 2015 року державному виконавцю у відповідності до п. 2.8 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, державному виконавцю передано клопотання про повернення виконавчого документа та ухвалу Апеляційного суду Харківської області про відкриття апеляційного провадження, які надійшли на адресу відділу 28 квітня 2015 року.

05 травня 2015 року на підставі ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.ст. 2, 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені законодавцем у ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вказаної правової норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області 13 січня 2015 року Харківським районним судом Харківської області видані виконавчі листи по справі №635/10662/14-ц щодо виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Високий Харківського району Харківської області, вул. Маяковського, 11.

Постановами головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 від 01 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження №47018333 та №47018422 /а.с. 4, 5/.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року поновлено строк апеляційного оскарження рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення та вселення власника житлового приміщення /а.с. 6/.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 посилався на те, що державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_3 повинна була перевірити чи дійсно 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 було здано до канцелярії Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області клопотання про повернення виконавчого документа та завірену копію ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року, вона мала змогу зателефонувати або навіть зїздити до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, щоб переконатися у наявності зазначених документів, які перешкоджають проведенню виконавчих дій.

Однак, він не заперечував того факту, що державний виконавець Мазуріна О.М. отримала клопотання про повернення виконавчого документа та завірену копію ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року тільки 30 квітня 2015 року, а можливо навіть тільки після травневих свят.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, згідно до ч.1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, в тому числі і боржник, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізом положень Закону України "Про виконавче провадження" не встановлено імперативних вимог для державного виконавця дзвонити до канцелярії Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області або повертатися до місця роботи, для того щоб перевіряти під час вчинення виконавчих дій слова боржника та переконатися у наявності зазначених ним документів.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що головний державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції ОСОБА_3 отримала клопотання про повернення виконавчого документа та завірену копію ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року лише 30 квітня 2015 року /а.с. 58, 59-61/, то підстави для визнання дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 протиправними, щодо проведення виконавчих дій 29 квітня 2015 року в рамках виконавчих проваджень №47018333 та №47018422 з примусового виконання рішення Харківського районного суду від 11 грудня 2014 року у суду відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржуванні рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п. 18 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386,387 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.Ю. Полєхін