У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, Білоцерківський міський відділ Управління ДМС у Київській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 4 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 13 червня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого боржник отримав у кредит кошти у розмірі 32 100 доларів США, строком користування до 12 червня 2027 року та зі сплатою 13,5 % річних. У рахунок забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 13 червня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язалася відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_4 перед банком. Також 13 червня 2007 року укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Взяті на себе кредитні зобов'язання відповідачі належним чином не виконують. Просили звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у розмірі 550 789 грн 95 коп. та виселити відповідачів з предмета іпотеки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 4 червня 2015 року рішення міськрайонного суду скасовано в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед банком у розмірі 550 789 грн 95 коп. звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У решті рішення міськрайонного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позову про виселення та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов та виселити відповідачів з предмета іпотеки.

Оскільки судові рішення оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні позову про виселення відповідачів з предмета іпотеки, тому в іншій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що у матеріалах справи відсутні відомості отримання письмової вимоги іпотекодержателя про добровільне звільнення квартири. Наявність такої вимоги є обов'язковою умовою для звернення з позовом про примусове виселення у разі відмови особи у добровільному порядку виселитися з приміщення, на яке звернуто стягнення.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 4 червня 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, Білоцерківський міський відділ Управління ДМС у Київській області, про виселення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта