АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/5134/2015 Головуючий у І інстанції - Чала А.П.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договору факторингу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Кей-Колект» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та з врахуванням уточнених під час розгляду справи позовних вимог просив стягнути з відповідачки заборгованість станом на 27.02.2013р. за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р., а саме: 144 755 доларів США 48 центів, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 1 157 030 грн. 55 коп.- заборгованості за простроченим кредитом, 76 878 доларів США 53 центи, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 614 490 грн. 09 коп. - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, а всього 221 634 долари США 01 цент, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 1 771 520 грн. 64 коп.; а також заборгованість за іншим договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р., а саме: 3 206,47 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 3 580,96 грн. заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, а всього: 6 787 грн. 43 коп.

Свої позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що 22.02.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого щодо вимог до ОСОБА_2, є ТОВ «Кей-Колект», і ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 150 000 доларів США, що дорівнювало 757 500 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, зі сплатою 12,40% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23.02.2032р.

Крім того, 22.02.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого щодо вимог до ОСОБА_2 є ТОВ «Кей-Колект», і ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №113028990, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 3 213 грн. 11 коп. зі сплатою 14,50% річних з терміном кредитування до 23.02.2032р.

Відповідачка договірні кредитні зобов'язання не виконує, кредити та відсотки за їх користування не повертає, у зв'язку із чим станом на 27.02.2013р. виникла заборгованість у вказаних вище сумах, які позивач просив стягнути з відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «Кей-Колект» із зустрічним позовом та просила визнати недійсним договір факторингу №1, укладений 12.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект», згідно якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до ОСОБА_2 за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р. та за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р.,

Зазначала, що договір факторингу №1 від 12.12.2011р. був укладений без її згоди, позивач ТОВ «Кей-Колект» не має ліцензії на операції з іноземною валютою, у зв'язку із чим, на думку відповідачки, ТОВ «Кей-Колект» не має права вимагати стягнення грошових коштів в доларах США та нараховувати на суму заборгованості в іноземні валюті відсотки, а тому є неналежним позивачем за заявленим позовом. Вона сплачувала кредит і визнавала заборгованість до відступлення права вимоги до неї від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект», а тепер вона заборгованість не сплачує, оскільки договір факторингу №1 від 12.12.2011р. не визнає. В грудні 2011р. вона отримала лист від ПАТ «УкрСиббанк» про передачу права вимоги останнім до неї за двома кредитними договорами: №0 від 22.02.2008р. і №0 від 22.02.2008р. на користь ТОВ «Кей-Колект». Просила задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 203, 509, 524, 533 ЦК України, ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2015 року позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р., а саме: 144 755 доларів США 48 центів, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 1 157 030 грн. 55 коп., - заборгованості за простроченим кредитом, 76 878 доларів США 53 центи, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 614 490 грн. 09 коп., - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, а всього заборгованість в сумі 221 634,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013 року складає 1 771 520,64 грн., і заборгованість за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р. а саме: 3 206,47 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 3 580,96 грн. заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, а всього: 6 787,43 грн., а також судовий збір в сумі 1 700,00 грн. і 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кей - колект» відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, стягнути з Товариства на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2 192,40 грн.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Кей - колект» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник ОСОБА_2 про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 22.02.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 150 000 доларів США, що на день укладення договору за офіційним курсом НБУ складало 757 500 грн., зі сплатою 12,40% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23.02.2032р.

Крім того, 22.02.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, на підставі якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 3 213 грн. 11 коп. зі сплатою 14,50% річних з терміном кредитування до 23.02.2032р.

Зі справи вбачається, що внаслідок невиконання ОСОБА_2 своїх зобов»язань за вказаними договорами утворилася заборгованість, яка за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р. становить: 144 755 доларів США 48 центів, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 1 157 030 грн. 55 коп., - заборгованість за простроченим кредитом, 76 878 доларів США 53 центи, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013р. складає 614 490 грн. 09 коп., - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, а всього заборгованість в сумі 221 634,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.02.2013 року складає 1 771 520,64 грн.; а також заборгованість за договором споживчого кредиту №0 від 22.02.2008р. становить: 3 206,47 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 3 580,96 грн. - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, а всього: 6 787,43 грн.

Сума заборгованості за кредитними договорами ОСОБА_2 не оспорюється.

На підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011р. ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитними договорами №0 від 22.02.2008р. і №0 від 22.02.2008р.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

ПАТ «УкрСиббанк» листом №12-22/26983 від 15.12.2011р. повідомив ОСОБА_2 про відступлення права своєї вимоги до неї за кредитними договорами №0 від 22.02.2008р. і №0 від 22.02.2008р. ТОВ «Кей-Колект», що підтверджується копією листа, копією списку відправлення рекомендованих відправлень.

Отримання зазначеного листа відповідачкою не оспорюється.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 3 ст.1079 ЦК України, фактором може бути банк або фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції

Як видно із п.2.1 Статуту ТОВ «Кей-Колект», Товариство створено з метою об'єднання матеріальних та інших можливостей Учасників для спільного ведення господарської діяльності, спрямованої на надання фінансових послуг, надає фінансові та супутні послуги

Тобто ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою.

Враховуючи наведене, ТОВ «Кей-Колект», отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до ОСОБА_2, придбав фінансовий актив у юридичної особи.

Законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 12 грудня 2011 року - ТОВ «Кей-Колект», існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3 ,5 ,6 ст.203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити норма ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним .

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надано суду будь-яких переконливих доказів на підтвердження підстав для визнання договору факторингу недійсним.

При укладенні кредитних договорів з ОСОБА_2, АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», мав ліцензію на здійснення валютних операцій.

ТОВ «Кей-Колект», отримавши право грошової вимоги за кредитними договорами до ОСОБА_2, придбав фінансовий актив у юридичної особи, отримання ним ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій законом не передбачено, окрім того ОСОБА_2 не є стороною договору факторингу №1 від 12.12.2011р., й даним договором її права не зачіпаються.

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про обгрунтованість первісного позову та недоведеність зустрічних позовних вимог, обґрунтовано задовольнивши позов ТОВ «Кей-Колект» та відмовивши у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводів, які б спростовували висновки суду, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді