Провадження № 22-ц/779/1726/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Вакарук В.М.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк (далі ПАТ Дельта Банк) до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності та позовом ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

02.12.2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Івано-Франківського міського суду із позовом до ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби України, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - на нежитлові приміщення: за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька,122-Б, загальною площею 88,4 кв.м. , шляхом передачі у власність, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 55720,38 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 445 373 грн. за договором про надання кредиту від 02.01.2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4, здійснити реєстрацію права власності, припинити право власності за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, припинити право користування всіх мешканців та виселення всіх із займаного приміщення, стягнення судових витрат.

18.02.2014р. залишено без розгляду позовні вимоги до державної реєстраційної служби щодо зобов'язання здійснити за ПАТ «Дельта Банк» реєстрацію права власності на нежитлові приміщення.

В червні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося із позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - на нежитлові приміщення: за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька,122-Б, загальною площею 88,4 кв.м. , шляхом передачі у власність, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 20 927,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 167 270,23 грн. за договором про надання споживчого кредиту №1, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нежитлові приміщення за адресою м.Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька,122-Б, загальною площею 88,4 кв.м., шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказане майно та визнати за ПАТ «Дельта Банк», припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2, витребувати технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікат) на квартиру м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька,122-Б, стягнення судових витрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.10.2014р. дані позови було об'єднано в одне провадження.

09.07.2014р. було збільшено (уточнено) позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, заборгованість на 23.05.2014р. встановлено в розмірі 60110,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 704 197.48 грн. за договором про надання кредиту №1 від 02.01.2007 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.06.2015 року позов задоволено частково. В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 20927,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 167270,23 грн. за договором про надання споживчого кредиту №1 від 24.11.2009 року та в розмірі 60110,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 704197,48 грн. за договором про надання кредиту №1 від 02.01.2007 року, укладених між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4, звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме; на нежитлові приміщення: за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька,122-б, загальною площею 88,4 кв.м. (приміщення №2,3) на підставі договорів іпотеки №б/н від 30.05.2007 року та №б/н від 05.02.2007 року, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказане майно та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на дані приміщення.

Припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на нежитлові приміщення за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька,122-б, загальною площею 88,4 кв.м. (приміщення №2,3), в тому числі право володіння, користування та розпорядження цим майном.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1672,70 грн. та 3441,00 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначила, що ні під час укладення ОСОБА_5 про внесення змін до ОСОБА_5 про надання кредиту та до ОСОБА_5 іпотеки, ні в подальшому, до часу подання позову представниками банку не повідомлялося її про зміну організаційної форми банку. Вважає, що оскільки на день посвідчення ОСОБА_5 про внесення змін до ОСОБА_5 іпотеки юридичної особи АКІБ Укрсиббанк не існувало, а існувала юридична особа ПАТ Укрсиббанк, то укладення вказаного договору про внесення змін представником неіснуючої юридичної особи автоматично тягне за собою недійсність вищевказаного договору.

Вказала, що взяті на себе зобовязання за договором кредиту позичальник ОСОБА_4 виконував вчасно і в повному обсязі, погашення кредиту здійснювалося із дотриманням встановленого сторонами графіку погашення.

Суд першої інстанції необгрунтовано посилається на обставини невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, ігноруючи факти недійсності кредитного договору та договору іпотеки, порушення банком положень законодавства про захист прав споживачів, та не взявши до уваги жодного доводу відповідача щодо дискримінаційності положень договору та дисбалансу становища сторін.

Не погоджується із висновком суду про те, що позивач має право на предявлення такого позову, а позичальником дійсно неналежно виконано зобовязання, передбачені кредитним договором та договором іпотеки. Відповідачем неодноразово заявлялося клопотання про витребування повного тексту договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року, за яким ПАТ Укрсиббанк передало право вимоги, що виникло з кредитних договорів та договорів, якими забезпечено виконання зобовязань, до ПАТ Дельта Банк, оскільки долученої до позовної заяви частини сторінок договору неможливо встановити повний обсяг прав та обовязків сторін за договором.

Нею заявлялось клопотання про витребування від позивача ОСОБА_5 поруки та заяви згоди іпотекодержателя на укладення договору іпотеки наступної черги, оскільки укладення договору іпотеки майна, яке вже перебуває в заставі, - є неможливим без письмової згоди іпотекодержателя за попереднім договором. Дані клопотання не були задоволені.

Вказала, що позивач не представив відповідачу під час укладення спірного договору кредиту індивідуальної ліцензії НБУ, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору. Крім того, в судовому засіданні позивач також не представив суду такої ліцензії.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в позові у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника відповідачки, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 02.02.2007 р. між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого надано кредит у розмірі 60 000 доларів США, що в еквівалентні становило 303 000 грн., з кінцевим терміном повернення по 31.01.2014 року, зі змінами по додатковій угоді №1,2 (а.с.12-26 т.2).

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підстав цього кредитного договору, між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та ОСОБА_2 було укладено 05.02.2007р. договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за №706, зі змінами (а.с.27-33 т.2). Предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Вовчинецька, 122-б, загальною площею 88,4 кв.м. (приміщення №2,3), вартістю предмету іпотеки за згодою сторін - 481 240 грн.

Пунктами 4.1-4.2, 5.1-5.4 договору іпотеки передбачалося право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язань кредитного договору та в т.ч. у разі невиконання будь-якого зобов'язань позичальником, самостійне право іпотеко держателя на вибір способу стягнення на предмет іпотеки, яким є і передача права власності на предмет іпотеки в рахунок боргу.

30.05.2007 р. між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого надано кредит у розмірі 30 000 доларів США, що в гривневому еквівалентні становило 151 500грн., з кінцевим терміном повернення по 25.05.2014 року, зі змінами (а.с.8-16, т.1).

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підстав цього кредитного договору, між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за №2975 (а.с.17-21, т.1). Предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Вовчинецька, 122-б, загальною площею 88,4 кв.м. (приміщення №2,3), вартістю предмету іпотеки за згодою сторін - 940 417 грн.

Пунктами 4.1-4.2, 5.1-5.4 договору іпотеки передбачалося право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язань кредитного договору та в т.ч. у разі невиконання будь-якого зобов'язань позичальником, самостійне право іпотеко держателя на вибір способу стягнення на предмет іпотеки, яким є і передача права власності на предмет іпотеки в рахунок боргу.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.9) передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вимогами ст.ст.1054, 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

08.12.2011р. ПАТ «Укрисиббанк» передало право вимоги, що виникло з кредитних договорів та договорів, якими забезпечено виконання зобов'язань, до ПАТ «Дельтабанк» на підставі ОСОБА_5 купівлі-продажу прав вимоги (а.с.64-80 т.2, 43-47 т.1).

Станом на 01.08.2013р. ОСОБА_4 свої зобов'язання по кредитному договору від 02.02.2007 р. №0 ( змінено №№1), укладеного ним з АКІБ «Укрисиббанк», не виконував, а тому заборгованість становила 445 373грн. (а.с.39-50), що не спростовано відповідачем та третьою особою.

Станом на 23.05.2014р. заборгованість за цим же кредитним договором становить 60110,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 704 197.48 грн. (а.с.129-131 т.2).

Станом на 05.02.2014р. ОСОБА_4 свої зобов'язання по кредитному договору №0 (змінено на №1) від 30.05.2007р. зі змінами від 24.11.2009р., укладеного ним з АКІБ «Укрисиббанк», не виконував, а тому заборгованість склала 20927,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 167270,23 грн. (а.с.26-34 т.1), що не спростовано відповідачем та третьою особою.

15.10.2013р. та 05.03.2014р. відповідно позичальнику та заставодавцю надіслано позивачем повідомлення про наявну заборгованість з вимогою погашення такої у 30-ти денний строк та вразі невиконання передати предмет іпотеки у власність, погодивши вартість майна та у разі непогодження надати доступ для оцінки, звільнити предмет іпотеки (а.с.55-64 т.2, 35-42 т.1).

На вимогу суду, позивачем надано Звіт про незалежну оцінку нежитлових приміщень №2,3 за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Вовчинецька, 122-б, загальною площею 88,4 кв.м., виданого 22.05.2014р., з вартістю об'єкта оцінки 773 000 грн. без ПДВ (а.с.148-168 т.2). Відповідач та третя особа не подавали іншого Звіту щодо оцінки та не клопотали проведення експертної оцінки за ухвалою суду.

Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду.

Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Частиною 3 ст. 36 Закону № 898-ІV визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, установленому ст. 37 Закону № 898-ІV.

Станом на час розгляду судом даної справи заборгованість не погашалася, рішення суду позичальник не виконав, на спростування цього відповідачем чи третьою особою інших доказів не надано.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України (узагальнення) та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5), якщо в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Ця позиція підтримується практикою Верховного Суду України (постанови: від 26 грудня 2011 р. у справі № 3-139гс11/33/14; від 11 грудня 2013 р. у справі № 6-124цс13). При цьому резолютивна частина судового рішення повинна містити формулювання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Тому вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за двома кредитними зобов'язаннями в судовому порядку, а не позасудовому, не суперечить чинному законодавству. Невиконання іпотекодержателем указаної вимоги закону у разі пред'явлення ним до суду позову не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цієї тези є ч. 2 ст. 35 Закону № 898-ІV, якою передбачено, що положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.

Що стосується позовної вимоги на примусове виселення відповідача та інших осіб з житлового приміщення, то дане приміщення не є житловим, а тому така вимога є безпідставною.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з

додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_7