Провадження №2/761/829/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про припинення зобов'язання за правочином, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 07 жовтня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Відповідач) про припинення зобов'язання за правочином.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 червня 2007 року між ОСОБА_2 (далі - Третя особа) та АТ «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір № 490041750, відповідно до умов якого, Третій особі Відповідачем було надано кредит на загальну суму 17 722,77 доларів США з відсотковою ставкою 12% річних, та з датою остаточного повернення кредиту 18.06.2013 року. Зазначає, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором між ним та Відповідачем 18 червня 2007 року було укладено Договір поруки №490041750-П (далі - Договір поруки), за умовами якого він взяв на себе зобов'язання відповідати перед Відповідачем за борговими зобов'язаннями Третьої особи, які виникають з умов Кредитного договору. Зауважує, що починаючи з 01 вересня 2008 року, Відповідач в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки із 12% річних до 14,5% річних за основним зобов'язанням, на яку він, як Поручитель, не погоджувався, додаткової угоди із Відповідачем не укладав. Вказує, що у зв'язку зі збільшенням розміру процентної ставки, збільшився й обсяг його відповідальності. За таких обставин, вважає, що правовідносини між ним та Відповідачем, що випливають з умов Договору поруки, мають бути припиненими. Просить суд ухвалити судове рішення, яким припинити правовідносини між ним та Відповідачем, які виникли на підставі Договору поруки.

В ході судового розгляду справи, 26 лютого 2015 року, до участі у справі судом залучено, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, за клопотанням останньої.

У судовому засіданні представник Позивача та Позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Про причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав.

Третя особа у судове засідання не з'явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Про причину неявки суду не повідомила. На адресу суду надіслала пояснення на позов.

Оскільки Позивач та його представник не заперечували, суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність вказаних осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За змістом частин 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 18 червня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк» укладено Кредитний договір № 490041750 на загальну суму 17 722,77 доларів США під 12% річних, з датою остаточного повернення кредиту 18.06.2013 року. (а.с. 3).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», 18.06.2007 року, укладено Договір поруки № 490041750-П, за умовами якого ОСОБА_1 поручився за виконання ОСОБА_2 обов'язків, що виникають із кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому (а.с. 4).

Як вбачається із матеріалів справи, починаючи із 01 вересня 2008 року, Відповідач підвищив відсоткову ставку за користування кредитом, встановивши її у розмірі 14,5%, що підтверджується рахунком заборгованості за кредитом, проте, вчинив вказані дії без погодження із Позивачем (а.с. 5).

За змістом частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Згідно з п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Судом встановлено, що Відповідно до п. 5.4. Договору поруки від 18 червня 2007 року, у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за основним договором, передбачена договором відповідальність за договором поруки діє лише в тому випадку, якщо Поручитель надасть свою згоду на таке збільшення (а.с. 4, зворот).

Із матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2009 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору поруки № 490041750-П від 18 червня 2007 року, згідно з умов якого, поручитель поручився за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов'язок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором та додатком № 1 до Основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 18 червня 2017 року; обов'язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування Кредитом у терміни, визначені Основним договором та додатком № 1 до Основного договору; обов'язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково повернути Банку Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки що виникають із Основного договору; обов'язок сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суми неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за Основним договором (а.с. 21).

Судом встановлено, що у Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору поруки № 490041750-П від 18 червня 2007 року та у Графіку погашення заборгованості, який є Додатком № 1 до кредитного договору № 490041750 від 18.06.2007 року, не зазначена відсоткова ставка за якою здійснений розрахунок заборгованості. Окрім того, останній не містить підпису поручителя про його ознайомлення з графіком що також свідчить про непоінформованість Поручителя про збільшення обсягу його відповідальності (а. с. 22-24).

За таких обставин, оскільки, Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору поруки № 490041750-П від 18 червня 2007 року, укладений між ВАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 не містить в собі умови щодо збільшення відсоткової ставки за кредитом, крім того, оскільки Позивач своєї згоди на збільшення обсягу відповідальності у вигляді збільшення відсоткової ставки не надавав, тому суд приймає позицію Позивача та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з чим знаходить, що правовідносини між Позивачем та Відповідачем за Договором поруки є такими, що припинені.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 553, 554, 559, 598 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про припинення зобов'язання за правочином - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати припиненим зобов'язання поруки між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» за Договором поруки № 490041750-П від 18 червня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :