АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ "Ідея Банк" звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Тропотяга Р.П. від 20.03.2015 по справі № ІБ-895/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Ідея Банк" заборгованості за кредитним договором від 19.03.2013 року № F79.116.72562 в розмірі 34715грн96 коп та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 95,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Ідея Банк» просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву про видачу виконавчого листа задовольнити, мотивуючи тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, зазначаючи, що дана справа не стосується захисту прав споживачів, немає підстав вважати третейське застереження нікчемним, посилається також на те, що судом порушено строки розгляду заяви.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалене рішення третейським судом прийнято у справі, яка не підвідомча третейському суду, при цьому посилається на Закон України «Про захист прав споживача».

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 20.03.2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків в особі третейського судді Тропотяга Р.П. постанов рішення про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ПАТ "Ідея Банк" заборгованості за кредитним договором від 19.03.2013 року № F79.116.72562 в розмірі 34715грн96 коп та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 95,00 грн.

Відповідно до пункту 6.5 кредитного договору, укладеного між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_3 всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду.

Згідно з п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно доп.3 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» За наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Ідея Банк" звертався до третейського суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором внаслідок неналежного виконання боржником умов договору, а не за захистом прав споживача, оскільки банк в даному випадку не є споживачем банківських послуг, тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що рішення третейського суду прийнято у справі, що не підвідомча третейському суду.

Крім того, ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування, так як розглянута за відсутності сторін.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а питання щодо видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду - передачі до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундзи Ольги Володимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року скасувати, а передати питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді