У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству,

в с т а н о в и в:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суд з позовом, просило із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 2 квітня 2015 року стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитним договором від 16 червня 2007 року у розмірі 28 878 швейцарських франків, з яких тіло кредиту - 25 268,40 швейцарських франків, проценти - 3610,23 швейцарських франків, пеня за прострочення сплати кредиту - 36 472 грн 96 коп., пеня за прострочення сплати процентів - 13 799 грн. 29 коп.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, просила визнати недійсним укладений нею кредитний договір від 16 червня 2007 року.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року в первісному та зустрічному позовах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в первісному позові скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 червня 2007 року у розмірі 28 878 швейцарських франків (що за курсом НБУ станом на 2 квітня 2015 року становить 699 525 грн 15 коп.), з яких тіло кредиту - 25 268,40 швейцарських франків (що за курсом НБУ станом на 2 квітня 2015 року становить 612 074 грн 78 коп.), проценти - 3610,23 швейцарських франків (що за курсом НБУ станом на 2 квітня 2015 року становить 87 450 грн 36 коп.), пеня за прострочення сплати кредиту - 36 472 грн 96 коп., пеня за прострочення сплати процентів - 13 799 грн. 29 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині первісного позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не містить доводів щодо відмови апеляційним судом в позові ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя, ОСОБА_2 погоджується із рішенням апеляційного суду в цій частині, тому рішення апеляційного суду в частині вирішення апеляційним судом первісного позову до поручителя судом касаційної інстанції не переглядається.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Задовольняючи частково первісний позов банку та стягнувши заборгованість за кредитним договором із боржника ОСОБА_2, апеляційний суд на підставі належним чином досліджених доказів у справі дійшов правильного висновку про стягнення з неї заборгованості у зв'язку з порушенням зобов'язання.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що укладений кредитний договір підлягає визнанню недійсним у зв'язку з відсутністю на час його укладення графіку сплати кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційним судом встановлено, що 27 травня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, у якій сторони узгодили графік погашення кредиту.

Доводи касаційної скарги про те, що під час написання касаційної скарги ОСОБА_2 звернула увагу на те, що її підписи на різних варіантах додаткової угоди відрізняються один від одного, що на її думку є підставою підроблення додаткової угоди, не заслуговують на увагу, оскільки зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору було пред'явлено з інших підстав.

Не можна погодитись і з доводами касаційної скарги про те, що банком підроблено листи про збільшення процентної ставки за кредитним договором, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами.

Посилання заявника на те, що вона не отримувала жодного листа банку про підвищення процентної ставки спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами про те, що ОСОБА_2 з 13 серпня 2008 року зареєструвала своє місце проживання за новою адресою та не повідомила про це банк.

Доводи касаційної скарги про те, що банк безпідставно збільшив процентну ставку на 2 % не заслуговують на увагу. Апеляційним судом було встановлено, що дії банку з підвищення процентної ставки на 2% відповідають положенням п. 9.2 кредитного договору.

Не заслуговують на увагу і посилання заявника на висновок судово-економічної експертизи від 19 лютого 2015 року, оскільки апеляційним судом надано належну оцінку цьому висновку. Зокрема, апеляційним судом встановлено, що зазначений висновок не спростовує розрахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки для експертного дослідження було надано не всі необхідні документи, а тому висновки експертизи не ґрунтуються на повно та всебічно досліджених доказах.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення апеляційного суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту рішення апеляційного суду вбачається, що наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк