Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарук В.В.

при секретарі Лисенко М.В.,

розглянувши заяву у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду, про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду.

Представник заявника - ПАТ «Ідея Банк», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду,

в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Неявка учасників судового процесу не перешкоджає розгляду справи по суті, що передбачено ч.1 ст. 389-9 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням положень ч.1 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені заявником ПАТ «Ідея Банк» підстави для видачі виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

20 березня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Тропотяга Р.П.) ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 6114 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором № Л68.188.77113 від 22.05.2012 року та витрати по оплаті третейського збору в розмір 95,00 грн.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р.), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, цивільно-правові відносини виникли між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 на підставі Кредитного договору № Л68.188.77113 від 22.05.2012 року, за умовами договору Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) - на поточні потреби, отже цей кредит в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даним договором під час його укладення і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Таким чином, на дату укладення кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України, від 20.05.2015 р. у справі № 6-64цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи з суб'єктивного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, цей спір непідвідомчий третейському суду, що дає підстави відмовити у видачі виконавчого листа на виконання рішення третейського суду на підставі п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК, з урахуванням положень п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Враховуючи викладене та керуючись п.14 ст.6, п.2 ч.6 ст.56 ЗУ«Про третейські суди», ст.ст. 209-210, 389-9, 389-10, 389-11 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду.

Роз'яснити учасникам процесу, що після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі виконавчого листа спір між сторонами може бути вирішений судом у загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 15 днів з моменту винесення ухвали про відмову у видачі виконавчого листа.

С у д д я