Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

704/165/15-ц

06.08.2015 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі суду:

головуючої-судді: Воронкової І.Г.

при секретарі судового засідання: Джуській Л.О.

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю на час відкриття спадщини, встановлення факту піклування, зміну черговості одержання права на спадкування, встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, усунення від права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю на час відкриття спадщини, встановлення факту піклування, зміну черговості одержання права на спадкування, встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, усунення від права на спадкування за законом, мотивуючи свій позов тим, що 12.08.1989 року між ОСОБА_7 (спадкодавець не кровний дідусь позивача) та ОСОБА_8 (бабуся позивача) був зареєстрований шлюб. За час перебування в зареєстрованому шлюбі в них не було дітей, але від першого шлюбу, який було розірвано 27.01.1983 року у спадкодавця був син ОСОБА_6. За період шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали за сумісні кошти подружжя домоволодіння в АДРЕСА_1. Спірний будинок по АДРЕСА_2 належав ОСОБА_8 В 2003 році ОСОБА_7 забрав до себе жити позивача ОСОБА_5, який проживав разом з ними по АДРЕСА_2. Також до їхньої сім'ї входили мама позивача ОСОБА_9 та сестра ОСОБА_10, які мешкали через дорогу по АДРЕСА_3. Вказані особи мали спільний бюджет, спільно вели господарство, тримали живність, обробляли город, разом харчувались до останнього дня життя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, який за життя хворів, мав ІІІ групу інвалідності, з 2008 року не міг виконувати легку хатню роботу, мав задишку та нетримання мочі, через що потребував сторонньої допомоги. Позивач за час проживання з ОСОБА_7 постійно опікувався ним, оскільки ОСОБА_8 через хворобу була прикута до ліжка, і тому вся хатня робота лягла на позивача, він мив дідуся і бабусю, прибирав після них, прав білизну, доглядати хворих йому також допомагали його родичі та сусіди. Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати, вважає, що має на це законне право, і тому звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, додавши, що з 2003 року, коли його мама зійшлась разом з його батьком, він пішов проживати з дідом та бабою, що жили навпроти. З роками дід та баба хворіли, а тому він їм допомагав по господарству. Жив на кошти діда та баби, мама також давала гроші. Коли закінчив навчання в технікумі, почав працювати, трохи працював на заводі мінеральних вод в м. Тальне. За життя дід розповідав, що у нього є син, але він ніколи його не бачив. Похорон та поминки робив за свої кошти, і пам'ятник теж ставив за свій рахунок. Адресу сина ОСОБА_7 не знали, а тому і не повідомили його про смерть батька. За життя ОСОБА_7 платив на утримання сина аліменти, а останній жодним чином не турбувався про батька, ухилявся від його догляду, коли той знаходився в безпорадному стані. У нотаріуса дізнався про те, що заяву про прийняття спадщини подав відповідач ОСОБА_6 Просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій пояснив, що коли його батьки розлучилися, то він був зовсім маленьким, але батько йому постійно допомагав (виплачував аліменти, надсилав грошові переводи, неодноразово приїзджав до нього в школу). Додому до батька ніколи не приїзджав, в зв'язку з тим, що його дружина була проти їхнього спілкування. Коли одружувався 10.05.1997 року, то запрошував свого батька на весілля. Батько на весілля не приїхав, але передав через дядька ОСОБА_2 подарунок - кошти в сумі 100 доларів США. Зі слів батька знає, що той з дружиною та її дітьми понад 20 років проживав за адресою АДРЕСА_3, а потім придбав будинок по АДРЕСА_2, де проживав тільки з дружиною. Останній раз зустрічався з батьком у квітні 2012 року за декілька місяців до смерті. На зустріч батько з'явився самостійно і не потребував сторонньої допомоги. Про смерть батька не повідомили, не зважаючи на те, що знайти його було не складно.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, та ОСОБА_4 суду пояснила, що була в шлюбі з ОСОБА_7 Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_11 - відповідача по справі. Покійний ОСОБА_7 за життя платив на сина аліменти. Про смерть ОСОБА_7 дізнались вже через місяць після його смерті. Якби синові повідомили, то він би приїхав і поховав батька. Хоронили ОСОБА_7 із будинковолодіння по АДРЕСА_3. Вказала, що покійний ОСОБА_7 за життя платив на сина аліменти, підтримував із сином стосунки, зустрічався з сином, але на нейтральній стороні, оскільки його дружина була проти таких зустрічей. Син у відпустку завжди приїздив до неї, жив у неї і їздив від неї на зустрічі з батьком, зустрічались вони у с. Мошурів Тальнівського району у дядька ОСОБА_2. Заперечила, що позивач за власні кошти матеріально утримував і поховав діда, оскільки йому допомагали його родичі та сусіди, на поховання отримав від держави гроші (дві пенсії), також продав мотоцикл діда. Покійний ОСОБА_7 останній раз зустрічався з сином за три місяці до смерті.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що покійна ОСОБА_8 доводилась їй тіткою, вона часто до неї приходила. Позивач проживав разом з дідом та бабою близько 10 років, його батьки жили у будинку навпроти. Оскільки дід з бабою потребували стороннього догляду, то позивач ними піклувався. Вони його вивчили, він закінчив технікум. При розмові, ОСОБА_7 казав, що не знає, де його син, і нічого про нього не розповідав, але аліменти на нього платив. Похорон після смерті баби та діда організовував позивач. Господарство діда з бабою та доньки ОСОБА_9 було спільним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що проживала по АДРЕСА_4 в 2012 році. Позивач прописаний по АДРЕСА_3, а проживав біля діда та баби по АДРЕСА_2 Дід скаржився на здоров'я. Позивач допомагав діду, купував ліки, декілька раз бачила, як прасував речі, дід його хвалив. Донька ОСОБА_15 - ОСОБА_26 також допомагала дідові. На похороні діда його сина не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він із дідом та бабою були добрими сусідами. Вони часто ходили один до одного в гості. Позивач почав жити з бабусею ОСОБА_8. коли вона захворіла, щоб за нею доглядати, а у діда був «на підхваті». В основному жив у діда з бабою, але також заходив додому до батьків після навчання, щоб поїсти. Часто бачив, як позивач розвішував білизну на дворі, ходив від них в школу. На вигляд ОСОБА_7 був справний, але у нього була задишка. Ходив на рибалку, але часто бувало, що позивач допомагав йому повертатись додому. Останні місяці до смерті дід потребував сторонньої допомоги і йому допомагав у цьому позивач. Про сина від першого шлюбу він не знав, і сина на похороні не було. Похорон організовував позивач, його мати та сусіди, пам'ятник ставив позивач, тільки не знає за які кошти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що є рідною сестрою позивача, в 2003 році зимою її батьки знову зійшлися і почали проживати разом. Але через деякий час батько почав випивати і це не сподобалось брату ОСОБА_16 і він пішов проживати до діда з бабою в будинок навпроти них. Він доглядав їх, так як вони хворіли. Похорон діда організовував позивач, ставив пам'ятник. Я знала про сина ОСОБА_7 від першого шлюбу, але не знала де він живе. Після смерті діда вона з мамою зустрічалися з відповідачем та їздили з ним на цвинтар. За життя дід з бабою хотіли подарувати їх майно позивачу, але їй не відомо, чому це не зробили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що позивач це її син. Із зими 2003 року позивач проживав у діда з бабою. Останні роки син доглядав діда та бабу, оскільки за станом свого здоров'я вона не могла це робити. Коли позивача не було вдома, вона теж ходила до діда і баби допомогти, також допомагали сусіди. Знала що у ОСОБА_7 є син, але адреси його не знала. Похорон діда організовував позивач, йому допомагали сусіди. В нотаріуса тільки дізнались, що він подав заяву на прийняття спадщини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що знала покійного ОСОБА_7 як сусіда по будинку в с. Мошурів Тальнівського району. Садив і обробляв город дід ОСОБА_7, який ще у 2012 році сам приїзжав на мотоциклі в село, позивача та інших родичів на городі не бачила. Знає, що у покійного був сина, бачила в селі ОСОБА_7 разом із його сином.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що жила по сусідству з ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_8 Часто ходила до них міряти їм тиск, її донька - медсестра, приходила робити їм уколи. Знала що у діда є син, але його ніколи не бачила. Останні два роки до смерті ОСОБА_8 осліпла, і все по господарству допомагав позивач, а тому всі думали, що все майно перепишуть на позивача. За життя ОСОБА_7 весь час їздив разом із дружиною ОСОБА_8 на город в с. Мошурів, їм їздили допомагати родичі, і в тому числі вона.

В судовому засідані свідок ОСОБА_20 показала, що жила по сусідству з дідом та бабою. Позивач з 15 років жив біля них та робив всю роботу по господарству. Його сестра ОСОБА_17 допомагала їм матеріально. Деякий час позивач сам працював. Дві сім'ї - сім'я ОСОБА_7 з дружиною та сім'я батьків позивача жили в різних будинках навпроти один одного, але вели спільне господарство, їсти готовили у доньки Зіни. Похорон організовував позивав, але гроші давали і сусіди. Знає, що ОСОБА_7 був одружений і у нього від першого шлюбу є син, але ніколи його не бачила, він до діда не приїзджав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що є рідною сестрою ОСОБА_8 До 10 років позивач проживав із мамою, а потім, коли його батьки зійшлись, пішов проживати до діда з бабою. Жили на доходи діда з бабою, пізніше позивач підробляв, матеріально допомагала сестра позивача ОСОБА_22. Донька ОСОБА_26 готувала і носила їсти діду з бабою. ОСОБА_8 була хвора, і вона часто її провідувала. ОСОБА_7 був теж хворий. Те що у діда був син від першого шлюбу дізналася пізніше, і ніколи його не бачила. Похорон діда організовував позивач, рідні теж допомагали. Позивач казав, що просив діда з бабою скласти заповіт на його користь, але ніколи не чула, щоб дід з бабою говорили, що треба переписали майно на позивача.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показала, що все життя дружила із покійною ОСОБА_8 Позивач був її учнем у школі. Знає, що він жив з дідом та бабою приблизно з 12-13 років, ходив від них в школу, допомагав їм у всьому по господарству, так як вони хворіли, батьки позивача жили навпроти. Після смерті діда взнала, що у нього є син. Вважає, що ОСОБА_7 не потребував матеріальної допомоги, донька ОСОБА_26 готовила і носила йому їсти.

Заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Тальне Черкаської області та зареєстований за адресою по АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_7 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 12.08.1989 року в відділі ЗАГСу Тальнівського райвиконкому Черкаської області за актовим записом № 86 (а.с.11).

ОСОБА_7 мав ІІІ групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тальне Черкаської області (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Тальне Черкаської області (а.с.13).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.12.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Тальнівського районного нотаріального округу Власенко Н.С. про те, що ОСОБА_13 передав у власність ОСОБА_7 житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_5 (а.с. 16).

Згідно договору міни від 17.03.1989 року вбачається, що ОСОБА_8 міняє належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 на належний ОСОБА_25 житловий будинок, який знаходиться в м. Тальне по АДРЕСА_2. (а.с. 17).

Згідно виписки з історії хвороби № 05389 ОСОБА_7 хворіє з 1990 року (а.с.19-20).

Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст.ст. 1, 10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 61 ч. 1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Виходячи з положень вищевказаних норм Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позивач до досягнення ним повноліття (до 18.04.2010 року) належав до сім'ї своїх батьків, тому встановлення ним факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини суперечить законодавству. Крім того, встановлення такого факту суперечить моральним засадам суспільства, оскільки особа одночасно не може входити до складу двох і більше сімей.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Оскільки позивачу встановлення факту проживання ним зі спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини необхідно було для одержання ним права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, які мають право на спадкування (разом із відповідачем по справі як спадкоємцем першої черги), і суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такого факту (факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем), тому немає підстав для задоволення його позовних вимог про встановлення факту піклування та зміну черговості одержання права на спадкування відповдно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Що ж стосується позовних вимог про встановлення факту ухилення відповідачем по справі від надання допомоги спадкодавцеві та усунення його від права на спадкування за законом, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Твердження позивача та його представника про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги ОСОБА_7, який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані, суд вважає такими, що спростовуються показаннями свідків, не підтверджуються належними доказами. Зокрема, докази, здобуті в судовому засіданні, а саме показання свідків щодо безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_7, неможливості самостійного забезпечення ним умов свого життя та потреби у наданні йому допомоги, є суперечливими. Також не доведені обставини щодо навмисного ухилення відповідачем від надання допомоги спадкодавцеві, тому в задоволенні цієї частини позову також слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 3, 6 СК України, ст.ст. 1224, 1258, 1259, 1264 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю на час відкриття спадщини, встановлення факту піклування, зміну черговості одержання права на спадкування, встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, усунення від права на спадкування за законом - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2015 року.

Суддя: І.Г. Воронкова