Єдиний унікальний номер 219/6966/15-ц Номер провадження 22-ц/775/630/2015
Єдиний унікальний номер 219/6966/2015-ц Головуючий в I інстанції Радченко Л.А.
Номер провадження 22-ц/775/630/2015 Суддя доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Корчистої О.І., Осипчук О.В.

при секретарі Дімура І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2015 року у відкритті позовного провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено та роз'яснено позивачу, що відмова у відкритті позовного провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою позовною заявою (на час засдження), між тим ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу судді, так як вона не обґрунтована.

В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по заяві, суд першої інстанції виходив з того, що справи за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі розглядаються в порядку окремого провадження, а ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, тому його заява не підлягає розгляду в порядку цивільного (позовного) судочинства.

Такі висновки суду не відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з положень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Таким чином у судді були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі за мотивами того, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Крім того, відмовляючи у відкритті провадження по цивільній справі, суд першої інстанції не врахував положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, чим обмежив право позивача на судовий захист, що є порушенням принципу юридичної визначеності, та призвело до порушення самої суті права на суд.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України ).

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1,3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів.

Згідно зі статтею 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обґрунтована, оскільки судом першої інстанції в порушено порядок, встановлений для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, що є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: