Справа № 466/7499/14 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1892/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Крайник Н.П., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Гніздичівського державного спиртового заводу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати,-

в с т а н о в и л а :

21 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача Гніздичівського державного спиртового заводу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 06 травня 2010 року по 22 вересня 2014 року в розмірі 119 232, 15 грн., а також 852, 24 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2012 року по вересень 2014 року, покликаючись на те, що з 01 жовтня 2008 року по 05 травня 2010 року позивач працював на посаді газоелектрозварювальника на Гніздичівському державному спиртзаводі. 10 серпня 2012 року рішенням Жидачівського районного суду Львівської області з Гніздичівського державного спиртзаводу було стягнуто в користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 6659,29 грн. та компенсацію за невикористані відпустки в сумі 768,17 грн. Відповідач провів остаточний розрахунок з позивачем по заборгованості з заробітної плати лише 18 лютого 2014 року, що підтверджується листом відділу державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції від 10 червня 2014 року № 1690/09-20. Таким чином відповідач, не провівши своєчасний розрахунок з позивачем, порушив вимоги ст. 116 КЗпП і повинен був виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 06 травня 2010 року по 22 вересня 2014 року.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

ОСОБА_3 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ним не надано жодного доказу про стягнення заборгованості з Гніздичівського державного спиртзаводу за період з 06 травня 2010 року по 22 вересня 2014 року, а також компенсації втрати частини заробітної плати за період з серпня 2012 року по вересень 2014 року. Вказує, що ним долучено до матеріалів справи розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати йому зарплати, який проведений позивачем за час затримки з 06 травня 2010 року по 22 вересня 2014 року, а також розрахунок компенсації у зв'язку із втратою частини заробітної плати позивача (період компенсації з серпня 2012 року по вересень 2014 року). Зазначає, що довідка відповідача про нараховану заробітну плату за період з серпня 2009 року по травень 2010 року підтверджує лише суму заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2009 р. по травень 2010 року та була долучена до матеріалів справи для підтвердження правильності розрахунку компенсації у зв'язку з втратою частини заробітної плати. Позивач не міг надати жодного доказу суду першої інстанції про стягнення заборгованості з Гніздичівського спиртового заводу за розрахункові періоди з 06 травня 2010 року по 22 вересня 2014 року (середній заробіток) та з серпня 2012 року по вересень 2014 року, у зв'язку із тим, що відповідач не провів остаточного розрахунку перед позивачем заборгованості по заробітній платі в сумі 6659, 29 грн. по січень 2015 року (довідка Гніздичівського державного спиртового заводу від 12 січня 2015 року № 2), тому докази про стягнення такої заборгованості у позивача відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано жодного доказу про стягнення заборгованості з Гніздичівського спиртового заводу за період з 06.05.2010 р по 22.09.2014 р, оскільки долучений до матеріалів справи розрахунок та довідка про заробітну плату видану ОСОБА_3 зроблено за період з серпня 2009 р , по травень 2010 р, що не відповідає позовним вимогам останнього. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові за безпідставністю з наступних міркувань.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, на думку колегії суддів, оскаржене рішення в повній мірі не відповідає вищезазначеним вимогам процесуального права.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, роз"яснює особам , які беруть участь у справі , їх права та обов"язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом.

У справі ухвалено заочне рішення, за відсутності на те умов, встановлених ч.1 ст. 224 ЦПК України, а саме за відсутності будь-яких доказів, підтверджуючих належне повідомлення відповідача про проведення судових засідань 13.11.2014 року та 02.02.2014 року, внаслідок чого, на думку колегії суддів , судом першої інстанції не були виконані вимоги законності, не було забезпечено повноти і всебічності з"ясування обставин справи, тобто було допущено порушення вищезазначених норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного і необгрунтованого рішення.

Апеляційним судом було встановлено, що рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2012 року (справа № 1307/1864/12), яким було вирішено стягнути з Гніздичівського державного спиртзаводу в користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 6659,29 грн. та компенсацію у зв"язку з втратою частини заробітної плати через порушення термінів її виплати в сумі 768,17 грн, а всього 7427,46 грн, не було пред"явлено позивачем до виконання в примусовому порядку (а.с. 40), і станом на 12.01.2015 року не було виконано відповідачем в добровільному порядку ( а.с. 21).

У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, у зв"язку з невиплатою з вини відповідача сум, належних позивачеві на день звільнення, а саме заборгованості в сумі 6659 грн 29 коп, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України на відповідача повинен бути покладений обов"язок виплати позивачеві його середнього заробітку за час затримки , який мав місце з вини відповідача, а саме за період з 06.05.20110 року по 20.08.2012 року /дата набрання законної сили рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2012 року (справа № 1307/1864/12)/. Виходячи із середньоденного заробітку позивача в розмірі 111 грн 80 коп та середньомісячного заробітку в розмірі 2291 грн 80 коп, середній заробіток за вищезазначений період затримки з вини відповідача, згідно нижченаведених розрахунків, складає: 63942 грн 10 коп ( 2291 грн 85 коп * 26 місяців/ червень 2010- липень 2012 / = 59588,10 грн ; 111,80 грн * 31 день /17 робочих днів за травень 2010 року + 14 робочих днів за серпень 20112 року/ = 3354 грн; 59588,10 грн + 3354 грн = 63942,10 грн).

Водночас, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 21 серпня 2012 року по 22 вересня 2014 року, оскільки, позивачем не доведено, що затримка виплати сум, належних позивачеві за вищезазначений період, мала місце з вини відповідача. Навпаки, докази у справі свідчать про те, що позивач після 20 серпня 20112 року ( дата набрання законної сили рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2012 року , яке ухвалено за відсутності відповідача) не звертався за примусовим виконанням цього рішення протягом строку, встановленого для пред"явлення виконавчого документа до виконання ( а.с. 40), що дає підстави для висновку про відсутність вини відповідача у затримці розрахунку за вищезазначений період. Зважаючи на вищенаведені обставини в їх об"єктивній сукупності, немає підстав і для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації за час затримки розрахунку за період з серпня 2012 року по вересень 2012 року в сумі 852 грн 24 коп.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з вини відповідача за період з 06.05.2010 року по 20.08.2012 року включно в розмірі 63942 грн 10 коп, та - відмови у задоволенні решти позовних вимог із-за відсутності вини відповідача у невиплаті позивачеві заборгованості по заробітній платі за період з 20.08.2012 року по 22.09.2014 року та відсутності, у зв"зку з вищенаведеним, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втраченого заробітку у зв"язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2012 року по вересень 2014 року.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 639 грн 42 коп ( 1% від 63942,10 ).

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

Позов задовольнити частково. Стягнути з Гніздичівського державного спиртового заводу () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 травня 2010 року по 20 серпня 2012 року включно в розмірі 63942 (шістдесят три тисячі дев"ятсот сорок дві) гривні 10 коп. Вказана сума визначена без врахування податків та обов"язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Гніздичівського державного спиртового заводу () в дохід держави судовий збір 639 (шістсот тридцять дев"ять) гривень 42 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Крайник Н.П.

Федоришин А.В.