У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 4 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 669 грн 93 коп., з яких 9 тис. грн 68 коп. заборгованість за кредитом, 15 923 грн 06 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1 246 грн 19 коп. штрафу (процентна складова).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 квітня 2006 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначав, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2013 року складає 26 669 грн 93 коп.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 4 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 669 грн 93 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив із того, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки строк дії картки встановлено до березня 2013 року і ОСОБА_1 користувалась кредитною карткою до червня 2013 року.

Встановлено й це убачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростовують.

Судами установлено, що 28 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір без номеру, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 тис. 500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 31 серпня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 26 669 грн. 92 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 9 тис. грн 68 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 923 грн 06 коп.; заборгованість по штрафам - 1 746 грн 18 коп.

Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843704/ed_2013_01_19/pravo1/T030435.html?pravo=1>, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Судом встановлено, що пп. 3.1.1. п. 3 ч. ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на самій картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.11-12). Тобто договір є чинним у межах строку дії картки.

Відповідно до п. 3.3 постанови Національного банку України № 223 від 20 квітня 2004 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (далі - Постанова) кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. Користувач на власний розсуд або відповідно до умов кредитного договору, якщо кредит має цільовий характер, частково або в повному обсязі використовує кредит протягом строку дії кредитного договору і зобов'язаний повернути кредит та проценти за користування ним на умовах, установлених кредитним договором.

З п.п. 6.2, 6.3 Постанови убачається, що держатель зобов'язаний надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися

користувачем.

Контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням спеціальних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків (п. 10.8. Постанови).

Як убачається з матеріалів справи, строк дії карти № НОМЕР_1, виданої 28 квітня 2006 року на ім'я ОСОБА_1, встановлено до березня 2013 року, що підтверджується інформацією, наданою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 123).

Останній платіж по кредитній картці було здійснено відповідачем 12 червня 2013 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом 30 вересня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st58> належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60> кожна сторона зобов᾽язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Натомість відповідач, відповідно до вимог ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, доказів, наданих позивачем в підтвердження позовних вимог, не спростувала.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, врахував вищевказані вимоги закону, належним чином перевірив доводи і заперечення сторін, надані ними докази та дійшов вірного висновку про те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах позовної давності, відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позов підлягає задоволенню.

Таким чином, рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не убачається.

З урахуванням викладеного та положення ч. 2 ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 4 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик