Справа № 199/1624/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Євроінформ», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що 17 лютого 2012 року між банком та ТОВ «Євроінформ» був укладений кредитний договір № DNHDLOF01372 овердрафтового кредитування, відповідно до якого товариству на його поточний рахунок № 0158 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300000,00 грн., шляхом дебетування поточного рахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, відповідно до п.А.3 договору до 15 лютого 2013 року. Відсоткова ставка встановлювалась на ступним чином: протягом 1-3 днів користування кредитом 22,5% річних, протягом 4-7 днів 23,5 % річних, протягом 8-15 днів 24,5% річних, протягом 16-30 днів 25,5% річних.

В порушення договірних зобов'язань позичальником не було проведено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в 30-ти денний період безперервного користування кредитом. У випадку прострочення позичальник сплачує банку 51 % річних, від суми залишку непогашеної заборгованості у відповідності до п.А.8 Договору.

В якості забезпечення зобовязань товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ» за кредитним договором від 17 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № DNHDLOF01372/DP від 17 лютого 2012 року. Пунктом 1.2 договору поруки № DNHDLOF01372/DP від 17 лютого 2012 року встановлено що поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідачі своїх зобовязань належним чином не виконали, тому станом на 02.02.2015 року заборгованість позивальника за договором складає 396604,05 грн. грн. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 396604,05 грн., а також судові витрати по справі.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову посилається на те, що дійсно, 17.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Євроінформ» було укладено договір № DNHDLOF01372 про надання овердрафтового кредиту під трафік платежів, відповідно до якого ТОВ «Євроінформ» було встановлено на його поточний рахунок кредитний ліміт у розмірі 300000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення кредитних грошових коштів, відповідно до п.А.3 договору до 15 лютого 2013 року.

В подальшому 17.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено договір поруки № DNHDLOF01372/DP, відповідно до якого він поручився перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання ТОВ «Євроінформ» зобовязань за договором № DNHDLOF01372. Позивач за зустрічним позовом вважає, що договір поруки від 17.02.2012 року № DNHDLOF01372/DP, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» є припиненим у звязку з тим, що банк в даному випадку пропустив строк для звернення з позовними вимогами про стягнення заборгованості з поручителя.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти зустрічних вимог ОСОБА_1 заперечував, просив в їх задоволенні відмовити.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти первісного позову заперечував в повному обсязі, просив задовольнити зустрічні вимоги.

Представник відповідача ТОВ «Євроінформ» до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року між банком та ТОВ «Євроінформ» був укладений кредитний договір № DNHDLOF01372 овердрафтового кредитування, відповідно до якого товариству на його поточний рахунок № 0158 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300000,00 грн., шляхом дебетування поточного рахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, відповідно до п.А.3 договору до 15 лютого 2013 року. Відсоткова ставка встановлювалась на ступним чином: протягом 1-3 днів користування кредитом 22,5% річних, протягом 4-7 днів 23,5 % річних, протягом 8-15 днів 24,5% річних, протягом 16-30 днів 25,5% річних.

В порушення договірних зобов'язань позичальником не було проведено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в 30-ти денний період безперервного користування кредитом. У випадку прострочення позичальник сплачує банку 51 % річних, від суми залишку непогашеної заборгованості у відповідності до п.А.8 Договору.

Відповідно до п. 1.5 договору овердрафтове кредитування Боржника здійснюється Кредитором у межах Ліміту і строку, встановлених згідно з п. 1.3, 1.4 цього Договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів. Періодом безперевного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку позичальника.

Станом на 02.02.2015 року заборгованість позивальника за договором складає 396604,05 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 136242,40 грн.;

- заборгованість за відсотками 154118,54 грн.;

- заборгованість по пені 90243,11 грн.;

- штрафи згідно п. 5.8 договору 16000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Тому, зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ»на користь позивача виниклої суми заборгованості за кредитним договором всього у розмірі 396604,05 грн.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по кредитному договору із ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлено, що в якості забезпечення зобовязань товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ» за кредитним договором від 17 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № DNHDLOF01372/DP від 17 лютого 2012 року. Пунктом 1.2 договору поруки № DNHDLOF01372/DP від 17 лютого 2012 року встановлено що поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Частина 4 ст. 559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки. Тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Строк виконання основного зобовязання було встановлено в п. А.3 кредитного договору, а саме до 15 лютого 2013 року. Отже строк предявлення вимог позивача до поручителя був до 15 серпня 2013 року. З позовом позивач звернувся до суду лише 03 березня 2015 року, а отже з пропуском строку встановленого вищевказаною нормою Закону, таким чином, порука відповідача ОСОБА_1 є припиненою.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3654,00 грн., а також стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ» про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про визнання поруки припиненою,- задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінформ» на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованність по кредитному договору від 17.02.2012 року № DNHDLOF01372, яка станом на 02.02.2015 року становить 396604,05 грн. та складається з: заборгованість за кредитом 136242,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 154118,54 грн..; заборгованість за пенею 90243,11 грн.; штрафи 16000 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 3654 грн., а всього 400258 (чотириста тисяч двісті пятдесят вісім) гривень 05 копійок.

Визнати договір поруки № DNHDLOF01372/DP від 17.02.2012 року, укладений між публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк та ОСОБА_2 припиненим.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати по справи, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн.

У позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий В.В. Руденко