Провадження № 2/521/4617/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2015 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 46 у будинку № 20 по вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії у м. Одесі, посилаючись на таке. Позивач зареєстрована та проживає у квартирі №46 у будинку №20 по вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії у м. Одесі, яка належить їй на праві приватної власності. За вищезазначеною адресою зареєстровані також колишній чоловік позивача ОСОБА_2, але він не проживає та не зявляється за місцем реєстрації. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенні та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в її приміщенні створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.

На підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №5723687 від 04 липня 2013 року згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2013 року з мировою угодою, ОСОБА_1, позивачу по справі, належить квартира №46 у будинку №20 по вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії у м. Одесі.

Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) №2082 від 22 червня 2015 року в квартирі №46 у будинку №20 по вулиці 25-ої Чапаївської дивізії у м. Одесі зареєстровані: ОСОБА_1 (основний), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (син), та ОСОБА_2 (колишній чоловік), відповідач по справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року. Від цього шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не мешкає за адресою реєстрації з 01 червня 2014 року, що підтверджено актом.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не повязаних з позбавленням володіння). Тому такими діями відповідача порушені права та законні інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача.

Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядженні цим житловим приміщенням.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, а також визнання позову, суд задовольняє позов.

Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є його місцем проживання або місцем перебування, виселення з приміщення здійснено добровільно, він має бути визнаний особою, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим у повному обсязі, та визнати ОСОБА_2, такими, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 46 у будинку № 20 по вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії у м. Одесі.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 16, 29, 391, 405 ЦК України, ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 88, ч. 4 ст. 174, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії КЕ №100902, виданого Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області 26 січня 1996 року, такими, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 46 у будинку № 20 по вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії у м. Одесі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.