Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до СВК «Любахівський» Володимирецького району Рівненської області про визнання права власності на будівлю, за касаційною скаргою заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області на рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням ліквідаційної комісії СВК «Любахівський» від 30 вересня 2013 року їй за 50 000 грн була реалізована будівля контори СВК, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та передана за актом прийому-передачі від 02 жовтня 2013 року. Вона сплатила обумовлену вартість будівлі, проте проводити перереєстрацію придбаного нерухомого майна відповідач відмовляється.

Враховуючи наведене, просила визнати за нею право власності на будівлю контори СВК «Любахівський», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на будівлю контори СВК «Любахівський», що розташована по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року, рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що рішенням ліквідаційної комісії СВК «Любахівський» від 30 вересня 2013 року їй за 50 000 грн була реалізована будівля контори СВК, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та передана за актом прийому-передачі від 02 жовтня 2013 року. Вона сплатила обумовлену вартість будівлі, проте проводити перереєстрацію придбаного нерухомого майна відповідач відмовляється.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, що передбачені ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а тому вважається укладеним лише з моменту його державної реєстрації. Крім того, позивач не подала суду доказів ухилення відповідача, який визнав позов, від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що відповідач повністю визнав зазначені у позові обставини, не заперечував проти задоволення позову, даних про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у справі немає.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно не прийняв визнання відповідачем позову та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав того, що спірний договір купівлі-продажу будівлі контори СВК «Любахівський» є неукладеним, оскільки не відбулося його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Крім того, докази ухилення відповідача, який визнав позов, від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене судове рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим та відповідно до положень ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року скасувати, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська