Справа № 372/2445/15 Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 22-ц/780/4418/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 46 17.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки, усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та зобов"язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

09 червня 2015 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження, в якій вказує, що на виконання рішення суду видано виконавчі листи. Під час примусового виконання рішення суду було встановлено, що згідно договору дарування від 25 травня 2010 року ОСОБА_3 подарував земельні ділянки та будівлі ОСОБА_4, тобто змінився власник земельної ділянки, що унеможливлює виконання судового рішення та проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

У зв'язку з цим стягувач змушений звернутись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, тобто боржника на його правонаступника відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 ЦПК України.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу по суті заяви, якою замінити сторону виконавчого провадження. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідач та його представник під час судового розгляду справи жодного разу не поінформували суд про ту обставину, що відповідачем 25 травня 2010 року право власності на земельні ділянки було передано його дружині ОСОБА_4 за договорами дарування. Тобто, відповідач (боржник) та його представник навмисно ввели суд в оману для подальшого унеможливлення виконання рішення суду. Про цю обставину позивач дізнався лише в квітні 2014 року з матеріалів виконавчого провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що зміна власника земельної ділянки була проведена ще до ухвалення рішення суду по даній справі, що повинно було бути відомо при розгляді даного спору.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2010 року в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 липня 2011 року зазначене рішення скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та зобов"язання вчинити певні дії і в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_2 спірними земельними ділянками та зобов'язано ОСОБА_3 відновити за власний рахунок земельні ділянки, що належать ОСОБА_2, до становища, яке існувало до моменту порушення, а саме: демонтувати шлагбаум, огорожі, самочинно збудовані будівлі на вказаних земельних ділянках, відновити межові знаки та огорожу між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як убачається із заяви про заміну сторони виконавчого провадження, згідно договору дарування від 25 травня 2010 року відповідач ОСОБА_3 подарував земельні ділянки та будівлі ОСОБА_4

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки власником земельних ділянок та будівель ОСОБА_4 стала ще до ухвалення судових рішень, тому відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 378 ЦПК України та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді