АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1599/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу , -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення боргу.

У своїй заяві просила суд стягнути з ОСОБА_8 на її користь заборгованість у розмірі 546 531 грн. 17 коп. та судові витрати.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_6 ОСОБА_7, вважаючи, що в даній справі є необхідність вжиття заходів забезпечення позову, так як невжиття таких заходів зробить фактично неможливим виконання рішення суду, звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на корпоративні права (частку в статутному капіталі) ОСОБА_8, який є одним із засновників ТОВ «Жаботинський консервний завод «ГАЙ-ДА-МАКИ» та розмір внеску якого становить 289 999 грн. 71 коп.

Розглянувши дану заяву, Смілянський міськрайонний суд Черкаської області її задовольнив, постановивши ухвалу від 15 травня 2015 року про накладення арешту на частку ОСОБА_8 в статутному капіталі ТОВ «Жаботинський консервний завод «ГАЙ-ДА-МАКИ» в сумі 289 999 грн. 71 коп.

Зобовязав ОСОБА_6 з метою забезпечення її вимоги внести заставу в сумі 144 999 грн. 86 коп. на розрахунковий рахунок суду № 2339 МФО 854018 ГУДКС України у Черкаській області код 26261092.

Ухвалу звернено до негайного виконання після внесення застави в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник за довіреністю ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку, зазначав, що судом в не повній мірі зясовано обставини, які мають значення для справи. А розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права відповідача в ТОВ «Жаботинський консервний завод «ГАЙ-ДА-МАКИ», суд першої інстанції не мотивував, відповідно до ст. 210 ЦПК України, необхідність внесення застави позивачем та не визначив в чому саме вбачається можливість зловживання забезпеченням позову зі сторони позивача.

Посилаючись на вказані порушення норм процесуального права, апелянт просив скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою змінити ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року, виключивши з резолютивної частини ухвали 3 та 4 абзаци, а саме: «Зобовязати ОСОБА_6 з метою забезпечення її вимоги внести заставу в сумі 144 999 грн. 86 коп. на розрахунковий рахунок суду № 2339 МФО 854018 ГУДКС України у Черкаській області код 26261092.

Ухвала звертається до виконання негайно після внесення застави в повному обсязі.»

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення боргу в сумі 546 531 грн. 17 коп. /а.с.1-4/.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності заявлених позовних вимог. Вжиті заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності та повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне звернення з такою заявою може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Тут же розяснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В п. 6 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року вказано, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Аналіз зазначених положень цивільно-процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд першої інстанції частково врахував названі вище розяснення та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_8 в статутному капіталі ТОВ «Жаботинський консервний завод «ГАЙ-ДА-МАКИ» в сумі 289 999 грн. 71 коп.

З чим погодився відповідач ОСОБА_8 , який дану ухвалу суду про забезпечення позову не оскаржував.

Але при цьому суд відповідно до ч.4 ст.153 ЦПК України зобовязав ОСОБА_6 з метою забезпечення її вимоги внести заставу в сумі 144 999 грн. 86 коп. на розрахунковий рахунок суду № 2339 МФО 854018 ГУДКС України у Черкаській області код 26261092 . При цьому, в порушення п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України жодним чином не вказав мотивів застосування даної норми.

А враховуючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на можливе заподіяння відповідачу шкоди внаслідок накладення визначених судом заборон на його частку в статутному капіталі ТОВ «Жаботинський консервний завод «ГАЙ-ДА-МАКИ» в сумі 289 999 грн. 71 коп. , та що ця заборона на відчудження даної частки жодним чином не вплине на права ОСОБА_8 як акціонера, а лише позбавить його можливості розпорядитися цією часткою в статутному капіталі на час розгляду справи , то такі висновки суду першої інстанції про необхідність внесення застави є помилковими. І не сприяють збалансуванню права позивача, як ініціатора вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову, та відповідача , як особи щодо якої такі заходи застосовано. Оскільки при відсутності у позивача коштів на заставу забезпечення позову не буде реально реалізовано, що нівелює право ОСОБА_6 на забезпечення виконання судового рішення в майбутньому, якщо її позов буде задоволено судом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК , розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Тому, за таких обставин , судова колегія вважає, що ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу належить змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали абзаци 3 та 4, про покладення судом на ОСОБА_6 зобовязання внести, з метою забезпечення її вимоги , заставу на розрахунковий рахунок суду в сумі 144 999грн.86коп. та про звернення ухвали до виконання негайно після внесення застави в повному обсязі.

У іншій частині ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 151, 152, 153, 303, 304, 307, 312, 314, 315, ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу змінити .

Виключити з резолютивної частини ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року абзаци 3 та 4, про покладення судом на ОСОБА_6 зобовязання внести, з метою забезпечення її вимоги , заставу на розрахунковий рахунок суду в сумі 144 999грн.86коп. та про звернення ухвали до виконання негайно після внесення застави в повному обсязі.

У іншій частині ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :