Справа № 363/710/15-ц Головуючий у І інстанції Підкурганний В.В.
Провадження № 22-ц/780/4554/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 26 07.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Присяжнюк Оксана Михайлівна про визнання іпотечного договору недійсним, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, у якому просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 08 квітня 2009 року, укладений між нею та ОСОБА_3, стягнути на її користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 08 квітня 2009 року було укладено договір позики 15000 доларів США.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором позики, між позивачкою та відповідачкою, 08 квітня 2009 року було укладено договір іпотеки, предметом якого були земельна ділянка площею 0,0617 га. для ведення садівництва у СТ «Харчомаш» на території Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області та садовий будинок, який на ній знаходився.

Позивач вважає, що відповідно до ст. 133 ЗК України, заставодержателями земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути лише банки.

З посиланням на ст. ст. 203, 215 ЦК України, позивач просила суд про задоволення позову.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів.

08 квітня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, предметом якого були: земельна ділянка площею 0,0617 га., для ведення садівництва у СТ «Харчомаш», садівницького масиву «Дружба», на території Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області та садовий будинок НОМЕР_1, із надвірними будівлями і спорудами, з усіма його приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Синяківська сільська рада, садове товариство «Харчомаш» садівницького масиву «Дружбв», АДРЕСА_1 площею 66,3 кв. м.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 10 лютого 2007 року, ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,0617 га., для ведення садівництва у СТ «Харчомаш» садівницького товариства «Дружба» на території Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Згідно свідоцтва про право власності від 17 листопада 2008 року, ОСОБА_2 також була власником садового будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 у СТ «Харчомаш» садівницького товариства «Дружба», на території Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_3, згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 грудня 2012 року є власником вище вказаного нерухомого майна.

Із матеріалів справи також вбачається, що спірний правочин було укладено сторонами по справі 08 квітня 2009 року, а з позовом про визнання іпотечного договору недійним, ОСОБА_2 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області 17 лютого 2015 року.

Таким чином, визначений законодавцем строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права чи інтересу, позивачкою пропущено.

У ст. 267 ЦК України вказано, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про застосування строків позовної давності при вирішення даного спору.

Так як, позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що Вишгородський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: