У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів: Космачевської Т.В., Груіцької Л.О.

при секретарі: Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральної шкоди -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по зарплаті, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що суд не повно з'ясував обставини по справі, встановленим доказам дав неправильну правову оцінку і неправильно вирішив спір. Доводи відповідача про те, що підприємство, на якому вона працювала, було захоплене невідомими особами, не відповідають дійсності. Вона працювала в літній період і підприємство готувалось до опалювального періоду 2014-2015 років. Заробітну плату їй не виплачують з травня 2014 року, коли ніяких бойових дій в місті Сніжне не проходило. Відповідач звернувся до Міністерства внутрішніх справ за фактом захоплення майна і документів 25 грудня 2014 року після масового отримання позовів про стягнення заробітної плати. З 1 вересня 2014 року на адресу електронної пошти ВП ВО «Сніжнетепломережа» приходили телефонограми за підписами керівників обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про надання різного виду інформації і працівники ВП ВО «Сніжнетепломережа» виконували ці запити. Суд не врахував, що за травень, червень, липень, серпень 2014 року від відокремленого підрозділу «Сніжнетепломережа» надходили грошові кошти в значних розмірах. У зв'язку з активними бойовими діями в місті Сніжне і місті Торез відповідач видав наказ про простій за період з 08 серпня 2014 року по 01 вересня 2014 року.

Відповідач надав суду висновок торгово-промислової палати від 28 серпня 2014 року щодо форс-мажорних обставин. Проте такий висновок стосується відстрочення сплати відповідачем податків та обов'язкових платежів, а не виплат належних звільненому працівнику.

В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені телефонограмами. Від представника підприємства надійшли заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в яких вони просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем і з 1.08.2012 р. переведена на роботу секретаря машиністки виробничої одиниці «Сніжнетепломережа» обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», що підтверджується її трудовою книжкою (а.с. 10-11).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинними законодавством.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення заробітної плати, позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що підприємство не виплачувало їй заробітну плату з травня 2014 року і навіть при її звільненні не виплатило їй заборгованість.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник підприємства посилався на те, що заборгованості по заробітній платі позивача не має , довідки про наявність такої заборгованостіЮ що надані позивачем, не відповідають дійсності.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі.

Вказаний висновок є правильним.

Розглядаючи справу, суд встановив, що на підтвердження заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 надала довідку від 28 листопада 2014 року про заборгованість по заробітній платі за період з 01.05.2014 р. по 01.11.2014 р. у сумі 16 358,22 грн. Вказана довідка видана директором та головним бухгалтером ВП ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Сніжнетепломережа», засвідчена їх підписами, печаткою та штампом ВО «Сніжнетепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». На підтвердження компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати позивачем надана довідка про розрахунок компенсації по невиплаченій заробітній платі за період з 01.05.2014 р. по 01.11.2014 р. у сумі 710,60 грн. від 28.11.2014 р., підписана головним бухгалтером ВП ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Сніжнетепломережа», засвідчена її підписом, печаткою та штампом ВО «Сніжнетепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». (а.с. 8-9) .

Проте, суд встановив, що дані довідки датовані 28.11.2014 року. Вказані дати відносяться до періоду перебування міста Сніжне поза контролем України, під владою так званої «ДНР», при тому що документація, печатки, штампи та матеріально-технічна база ВО «Сніжнетепломережа» на територію, підконтрольну Україні, переміщені не були. Крім того, на ім'я головного бухгалтера ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від головного бухгалтера ВО «Сніжнетепломережа» електронною поштою була надіслана довідка від 12.06.2015 р. № 213, в якій зазначено, що заборгованість по заробітній платі за період з травня 2014 р. по грудень 2014 р. ОСОБА_1 складає вже 11745,78 грн. (а.с. 83) Суд не прийняв зазначені вище довідки як належні та допустимі докази.

Крім того, відповідно до ст. ст. 115, 116 КЗпП України, наявність або відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем має довести роботодавець, а не позивач.

Представником відповідача надана довідка від 11.08.2015 р. № 1613 про те, що за даними бухгалтерського обліку ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником ВП ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Сніжнетепломережа» ОСОБА_1 станом на 03.08.2015 р., відсутня. (а.с. 82).

Доводи відповідача підтверджені і самою позивачкою під час слухання справи в суді першої інстанції. Довідка про заборгованість по заробітній платі від 28 листопада 2014 року, що на аркуші справи 8 і що надана позивачем, містить відомості про те, що із заробітної плати позивача проведені нарахування податків і обов'язкових платежів з травня по жовтень 2014 року в загальній сумі 4735.73 грн.

Відповідно до п. п. 168.1.2. статті 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

З приведеної норми Закону видно, що податки і обов'язкові платежі перераховуються до бюджету одночасно з виплатою заробітної плати. Таким чином, надані позивачем докази підтверджують пояснення представника відповідача про відсутність у підприємства заборгованості по заробітній платі позивача.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надала суду переконливих доказів наявності заборгованості по заробітній платі. Тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення її позовних вимог і про стягнення заборгованості і стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача щодо строків виплати заробітної плати, та позивачем не доведено, що саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача їй заподіяна моральна шкода, то суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Доводи позивача про те, що в місті Сніжне воєнні події не відбувались, відокремлений підрозділ працював у звичайному режимі, а майно і приміщення підприємства не були захоплені незаконними озброєними формуваннями є безпідставними через те, що не відповідають фактичним обставинам. Судом встановлено, що довідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року № 428-р мсто Сніжне віднесене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Факт захоплення майна і приміщення відповідача, що розташоване в місті Сніжне, невідомими озброєними особами у вересні-жовтні 2014 року підтверджений не тільки поясненнями представника відповідача, а й внесеними відомостями до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 341 КК України. У зв'язку з цим доводи відповідача про те, що підприємство не могло працювати у звичайному режимі і використовувати майно підприємства, а також печатку і штамп виробничої одиниці є переконливими.

Судом також встановлено, що штамп та печатка виробничої одиниці ОП ВО «Сніжнетепломережа» в порядку, передбаченому законом, оголошені недійсними.

За таких обставин висновки суду про неналежність довідок позивача про заборгованість, які видані після захоплення і міста Сніжне, і майна, штампів, печатки і приміщення відповідача незаконними озброєними формуваннями, є переконливими і відповідають фактичним обставинам справи.

У зв'язку з цим підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у суду першої інстанції не було.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального законів, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: