АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріАбдуллаєвій Е.Б.
за участю: позивача ОСОБА_5,

представника позивача ОСОБА_6,

відповідача ОСОБА_7,

представника відповідача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 517 088 грн. та моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., завданих злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2014 року позов задоволено частково. / т. 2 а.с. 70-82/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість в частині задоволеної моральної шкоди у розмірі 36 000 грн., замість заявлених 200 000 грн. та відмови у задоволенні матеріальної шкоди у розмірі 517 088 грн. Вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_10 вину визнав частково, фактично давши оцінку рішенню Дарницького районного суду м. Києва, в якому зазначено про повне визнання вини, та яке ОСОБА_10 не оскаржував, а звільнення його від кримінальної відповідальності за п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності не може розцінюватись як виправдувальний вирок, тому вважає доведеним факт спричинення шкоди у зв'язку з заволодінням її грошовими коштами. Крім того, також зазначила, що судом помилково зазначено відсутність причинно-наслідкового зв'язку спричиненої матеріальної шкоди з наявністю моральних страждань, оскільки внаслідок злочинних дій відповідача вона багато років змушена проживати у притулку, залишилась без квартири та грошей. Також зазначила, що відсутнє обґрунтування в рішенні суду і розміру задоволеної моральної шкоди у сумі 36 000 грн. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

№ справи 758/143/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/43 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
ІНФОРМАЦІЯ_1. відповідач ОСОБА_10 помер.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.09.2015 року здійснено заміну по даній справі відповідача - ОСОБА_10 на його правонаступників - ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2000 р., посвідченого державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №1-1910, власну квартиру АДРЕСА_1, де проживала разом з матір'ю, ОСОБА_12, продала ОСОБА_13, продаж відповідно до договору вчинено за 8540 грн. 54 коп. З пояснень самої ОСОБА_5, викладених також в її позовній заяві договір вчинено за 7800 доларів США.

Також судом встановлено, що вказаний договір є чинним. Жодною зі сторін не визнавався незаконним, не чинним.

25.12.2013 р. Дарницький районний суд м. Києва звільнив ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв'язку із закінченням строку давності, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000079 від 23.11.2012 р. за ч. 2 ст. 190 КК України, закрив, цивільні позови потерпілої, ОСОБА_5, і ОСОБА_14, як представника потерпілої залишив без розгляду /а. с. 119-122/.

Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що внаслідок перекваліфікації підстав обвинувачення з ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України, та в подальшому звільненням ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, у зв'язку із закінченням строку давності, ОСОБА_10 інкримінувалось заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 8300 доларів США, отриманих нею від продажу квартири.

Посилання ОСОБА_5 на зобов'язання ОСОБА_10 придбати їй квартиру, зареєструвати у себе в будинку, / а.с. 209, 210/ були предметом детального дослідження в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Твердження позивачки, про те що ОСОБА_10, шляхом обману і зловживання їхньою з матір'ю, довірою, позбавив їх житла і заволодів грошовими коштами від продажу цієї квартири у сумі 8300 дол. США, чим спричинив тяжкі наслідки, перш за все спростовуються самим договором купівлі-продажу квартири, змістом її заяви від 26.04.2006 р. до Подільського РУ ГУ МВС України у м. Києві, та доказами, на які вона посилається. Зобов'язання, написані ОСОБА_10, не містять відсилки до конкретних боргових зобов'язань, і відповідно до цивільного законодавства не породжують жодних правових наслідків. Щодо боргових розписок ОСОБА_10, то судами прийняті окремі рішення, що не відносяться до предмету даного спору.

Доводи апеляційної скарги про визнання ОСОБА_10 своєї вини у кримінальному провадженні, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 7 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2014 року - відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: