Справа № 148/400/15-ц Провадження № 22-ц/772/2805/2015Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 47Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Оніщука В.В., Стеблюк Л.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: прокурора Рудницького В.О., представника Вінницької ОДА - Мошкаринець О.В., адвоката Мовчана В.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом прокурора Тульчинського району в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_4, за участю третіх осіб на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Тарасівської сільської ради про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки із земельного водного фонду на території Тарасівської сільської ради,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року прокурор Тульчинського району в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, за участю третіх осіб на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Тарасівської сільської ради про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки із земельного водного фонду на території Тарасівської сільської ради.

Просив зобов'язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити та повернути державі в особі Вінницької обласної державної адміністрації, самовільно зайняту земельну ділянку площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року позов задоволеною Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самовільно використовує спірну земельну ділянку площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області, без правовстановлюючих документів. Тому, керуючись положеннями ст.125, ст.126 Земельного кодексу України, дійшов до висновку, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку і зобов'язаний звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Отже, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно ст. 125, 126 ЗК України право власності та земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Статтею 212 цього ж Кодексу передбачено обов'язок повернути самовільно зайняті земельні ділянки власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка, згідно розпорядження від 30.03.2012 року, № 215 Тульчинської РДА, виставлена на аукціон та розроблена і затверджена документація по нормативно грошовій оцінці. (а.с.77).

28.04.2014 року державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гонько Р.В., відносно ОСОБА_4складено протокол №000975 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Також, 28.04.2014 року внесено припис №001628 про усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства, щодо звільнення самовільного зайняття земельної ділянки площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району. 12.05.2014 року державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гнатюком О.П. розглянуто протокол про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та винесено постанову №82/14, відповідно до якої останнього визнано винним у самовільному зайнятті земельної ділянки площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн., який сплачено добровільно в повному обсязі (а.с.6-10).

24.06.2014 року державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гоньком Р.В. проведено перевірку стану дотримання ОСОБА_4, вимог земельного законодавства, в частині виконання ним припису від 28.04.2014 року №001628. Перевіркою встановлено, що вимоги вказаного припису ОСОБА_4 не виконано, в зв'язку з чим 24.06.2014 року відносно останнього складено протокол №000977 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, за наслідками розгляду якого 24.06.2014 року винесено постанову №106/14 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 153 грн., який сплачено добровільно в повному обсязі (а.с.11-15).

З довідки Тарасівської сільської ради від 02.02.2015 року вбачається, що на момент пред'явленя позову ОСОБА_4 продовжує використовувати земельну ділянку площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка (а.с.21).

Таким чином, факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем ОСОБА_4 встановлений матеріалами про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, з яких вбачається, що відповідача визнано винним у самовільному зайнятті оспорюваної земельної ділянки передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

За таких обставин, виходячи з наведених норм права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про обґрунтованість позову. А доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права є безпідставними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Не впливає на законність рішення і звернення ОСОБА_4 до компетентних органів щодо проведення земельних торгів на спірну земельну ділянку, оскільки на даний час право користування земельною ділянкою ним не набуто.

Також спростовуються доводи апеляційної скарги щодо підсудності даної справи господарському суду, оскільки ОСОБА_4, орендував цю земельну ділянку, відповідно до договору оренди від 01.11.1998 року не як суб'єкт підприємницької діяльності, а як проста фізична особа. Крім того, приписи державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області та протоколи про адміністративне правопорушення складені у відношенні нього як щодо фізичної особи, а не підприємця.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не випливають з обставин справи, ніякими належними, допустимими та переконливими доказами не підтвердженні, не ґрунтуються на вимогах закону та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дав належну оцінку наданим доказам і дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. При цьому порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, суд першої інстанції не допустив.

З урахуванням наведеного, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційного оскарження та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Оніщук В.В.

Стеблюк Л.П.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.